Побързайте! Хайде, да вървим.
Успях.
По-бързо! Хайде!
Как е възможно някога това да е било наш дом?
Не мога да го гледам, без да си спомня за случилото се.
Знам.
Но си спомням и хубавите моменти.
Хайде, Рафа.
Знаеш ли, че тук те видях за първи път?
Не, няма как да го знаеш. - Защо смяташ така?
Тогава е било тук. Да, тук беше.
Отново ще имаме хубави спомени.
Ще си върнем всичко, което изгубихме.
Ще си имаме свой дом.
Семейство.
Ще се омъжиш ли за мен, София?
Да.
Да! - Да живеят младоженците!
П Е Р И М Е Й С Ъ Н Тринайсета глава
Обичам те.
Вдигни телефона.
Няма ли да вдигнеш? - Не.
Пери.
Днес в колко часа трябва да си в съда?
След около час.
Пери! - Да.
Какво правиш?
Ходила ли си в Йосемити?
Не. Панталонът ти е върху влакчето.
Благодаря. Мястото е страхотно за езда.
Сигурна съм в това, особено по залез.
Тогава е най-красиво.
Трябва да отидем там.
Сериозно ли? - Да.
Още сега.
Мисля, че днес имаме други задачи.
Не знам как да ги защитя. Наистина не знам.
Е, имаш 58 минути.
Измисли нещо.
Нямам търпение после да ми разкажеш.
Престани да ми звъниш, Дела.
Готова ли си? - А ти?
Имам ли избор?
Успех. - Благодаря.
Благодаря.
Бъдете с нас през идния час за още истина и правосъдие
с "Борба с Франк Финърти".
В началото на един от най-важните процеси в историята на града
ще ви попитам следното -
защо само свидетелите
полагат клетва да казват само истината?
Защо адвокатите не са длъжни да полагат същата клетва?
Доводите, изложени във встъпителните речи
по делото за убийството на Маккъчън,
демонстрираха най-високия морал на едната страна
и измамническата натура на другата.
Моля, седнете. - Дами и господа съдебни заседатели,
Рафаел и Матео Гаярдо, които днес стоят пред вас,
са виновни за предумишлено убийство.
Те са убили Брукс Маккъчън, един лъч надежда за нашия град.
И за какво? За няколко долара и една златна монета.
Не се заблуждавайте от сълзливата им история за бедност и немотия,
защото в тези времена кой не е подложен на всякакви несгоди?
Но кой от вас е прибегнал към убийство, за да се избави?
Никой, разбира се. Освен тези двама мъже в залата.
Слабохарактерни, лишени от човечност и морал, хладнокръвни...
Дами и господа, прокурорът твърди,
че Брукс Маккъчън е бил последната ярка звезда в града,
затова се питате кой би искал да навреди на такъв добър човек,
но след като ви представим истинския Брукс Маккъчън,
няма да се питате кой може да е искал смъртта му,
а ще се чудите кой не я желае.
Наказанието им трябва да послужи за пример на съгражданите ни,
че подобно варварско поведение няма да бъде толерирано.
Прокурорът е решен да манипулира,
да извърта и да влияе на мнението ви по най-лошия начин.
Целият процес се превърна в типичен расистки лов на вещици.
Заседателите по делото не наброяват само 12 души,
защото вие, скъпи съграждани, също сте част от заседателите.
И трябва да се погрижим
да запазим целостта на нашите закони,
на нашата свобода и на нашия Град на ангелите!
Седми район се превръща в един от най-хубавите в Лос Анджелис.
За мен е удоволствие да открия новия парк на ул. "Хоуп"
като ярък пример за това какво можем да постигнем заедно.
Усмивка за фотографите, дами.
Готово! Отлично! Прекрасно! Беше ми приятно.
А сега - къде е тортата, за която толкова съм слушал?
Много ви благодаря.
Общински съветник Тейлър. - Благодаря.
Ще ми отделите ли минутка? - В момента съм зает.
Запишете си среща в кабинета ми. - Опитах, но ми казаха, че сте зает.
Все пак моят район изисква доста работа.
Касае се за нещо извън вашия район, г-н съветник.
Говорете направо.
Само искам да знам защо сестра ви Норийн е в клиника.
Претърпя автомобилна катастрофа.
Брукс Маккъчън ли е шофирал?
Работя за адвоката на двете момчета, арестувани по случая.
Каква връзка има Норийн със смъртта на Брукс?
Само искам да разбера що за човек е бил.
Брукс е познавал Норийн. - Тя работеше за него. И какво?
Питам се и каква е ролята на стадиона му във всичко това,
все пак е построен във вашия район.
Не харесвам следователи.
Особено подозрителни такива,
които си врат носа където не им е работа.
Стана катастрофа, която касае само семейството ни.
И ще си остане така.
Вашето разследване...
... приключва тук.
Тази торта е невероятна.
Обвинението призовава за свидетел г-н Брайън Уолш.
Г-н Уолш, какво работите? - Шофьор на общински автобус.
По кой маршрут? - По бул. "Санта Моника"
от Вермонт Авеню до Оушън Авеню.
В кой часови диапазон? - От 18 ч. вечерта до 6 ч. сутринта.
Откога сте на този маршрут? - От пет години.
Сигурно знаете целия маршрут наизуст.
Да, и в двете посоки. - Има ли много редовни пътници?
Познавам по физиономия почти всички.
Ако в автобуса се качи човек от друга раса,
ще му обърнете ли повече внимание? - Възразявам! Насочва свидетеля.
Приема се. - Ще бъда по-конкретен.
Помните ли дали видяхте обвиняемите в автобуса
вечерта на 18 март? - Да, на "Санта Моника" и "Стенли".
Лесно ги запомних, винаги следя подобни типове.
Виждали ли сте ги и преди? - Да, почти всяка събота вечер.
Къде слязоха? - Чак на последната спирка.
В колко часа бяхте там? - Правя по четири курса на смяна.
Този ми беше вторият и пристигнах в 0,05 ч., както винаги.
В 0,05 ч. Според доклада от аутопсията
часът на смъртта, настъпила съвсем близо до спирката,
е 1,30 ч. през нощта. Очевидно е имало достатъчно време
Рафаел и Матео Гаярдо да стигнат до кея, да се скрият
и да причакат нищо неподозиращия собственик на казино Брукс Маккъчън.
А после са му се нахвърлили.
Г-н Уолш, благодаря ви, че сте тук днес,
както и за целия ви труд. - Моля.
Заседателите му повярваха, не го притискай.
Г-н Уолш, когато момчетата слязоха от автобуса,
видяхте ли в каква посока тръгнаха?
Към океана, предполагам.
Извинете, предполагате ли?
Предполагате? Но не знаете, нали?
Говорихте ли с тях, като слязоха? - Не.
Попитахте ли ги къде отиват? Казаха ли ви, че отиват да убият Брукс?
Възразявам! Съставен въпрос! - Приема се. Г-н Мейсън...
Извинете, ще перифразирам.
Г-н Уолш, освен че сте ги видели да слизат от автобуса,
какво друго знаете за техните действия или бездействия онази нощ?
Нищо, предполагам. - Ясно.
Може да са тръгнали в хиляди посоки и да са правили какво ли не.
В момента сте в пълна съдебна зала.
Ако на километър оттук бъде извършено престъпление,
ще свидетелствате ли, че е бил някой от нас,
защото сте ни видели тук, или ще предположите нещо?
Разбира се, ако изглеждат подозрителни като вас, г-н Червей.
Ред в залата!
Вижте, не тълкувайте случая.
Но те ви се смееха. - Не, смееха се на думите му.
А и той беше гадняр, простете за израза.
Видях как заседателите гледаха момчетата.
Защо не възразявахте по-често? - Нямах основание.
Работата ми е да покажа на заседателите,
че може друг да е отговорен за убийството на Брукс.
Кой например? - Не знам. Друг заподозрян.
Господин Мейсън.
А ако има и друг човек, който е желаел смъртта му?
Не знаех къде да ги държа.
Реших, че ако ги пъхна там, може Бог да ги пази.
Колко са? - Две хиляди.
Мисля, че е най-добре да са у мен.
До "Шеста" и "Спринг". - Готово, господине.
Не знам кога жените са разбрали, че са ги наели,
дали е било преди убийството,
или момчетата са си признали, защото са ги хванали.
Поръчково убийство? Как е възможно да не си ядосан?
Ядосан съм, но историята с обира не ми се връзваше.
Това е много по-логично.
Остава да открием кой е искал Брукс да умре.
Два бона не са пари за семки.
Холкомб? Има практика да взема пари под масата.
Ами общински съветник Тейлър?
Толкова пари от държавна заплата? Съмнявам се.
Тези типове имат доста облаги.
Освен това позеленя от яд, като споменах Брукс.
Ясно. Брукс някак е навредил на сестрата на Тейлър.
Момент, това са спекулации.
Съветник търси разплата, но не иска да изглежда като поръчка,
за да не бъде заподозрян. Наема двамата съвсем случайно.
Те очистват Брукс, и всичко е точно.
Какво? - Това са само догадки.
Знам! Дела, трябва ни нещо, по което да се водим.
Но първо - да говорим с клиентите си.
Най-добре да побързаме, след 25 мин. трябва да сме в съда.
Да поискаме почивка.
А основателна причина? Иначе съдията ще откаже.
Измисли някаква щуротия. - Това не е ли по твоята част?
Имаш право.
Всички да станат.
Седнете. - Господин съдия...
Г-н съдия, обвинението моли за прекъсване,
за да можем да поговорим с адвоката на защитата.
Доживотен затвор без право на предсрочно освобождаване,
независимо кой от двамата признае, че е стрелял.
Братята ще лежат в "Сан Куентин",
без право да бъдат преместени в затвор с облекчен режим
за целия период на излежаване на присъдата.
Тоест до живот ли?
Трябва да разкажат пред съда какво е станало онази вечер,
да пледират вина по всички обвинения
и да се съгласят показанията им да се излъчат по радиото.
Предложението си го бива. - Г-ца Стрийт има право.
Но искам да знам защо го отправяш. - Да.
Беше права, Дела, те са още хлапета.
Стига толкова мъка.
Сем. Маккъчън и дори сем. Гаярдо изстрадаха достатъчно.
Целият град е на тръни покрай процеса.
Ти също беше прав, Мейсън. Не искам ситуацията да загрубее.
Състраданието е част от работата ми.
Бъди по-милостив. 25 г. затвор, предсрочно освобождаване след 15 г.
Няма начин. Иначе ще ме обесят редом с тях.
Тогава 30 г. с право на... - Хамилтън, защо е всичко това?
До днес ти настояваше да бъдат обесени.
Как изведнъж стана милостив? - Ако сделката не ти допада,
изпускаш влака и ходиш пеша.
Знам, че искаш да откажа. Сигурно си бесен.
Той няма значение.
Предлагам отпадане на смъртната присъда, клиентите ви ще живеят.
Няма да постигнете нещо повече,
а няма да отправя по-добро предложение.
Говорете с клиентите си, чакам отговор до края на деня.
Хамилтън избягваше да ме погледне в очите.
Кой го натиска? - Не знам.
Лайдел? Общинският съветник? Кой друг?
Какво знаят, което ни убягва? - И защо Хам е клекнал?
Не беше само заради парите.
Тогава защо? Този път искам истината.
Сещате ли се за стадиона, който построиха преди няколко години?
Стадион "Маккъчън" ли? Разбира се.
Там беше нашият квартал. Живеехме там с цялото ни семейство.
Дойде полиция.
Нахлуха като стадо говеда, мачкаха всичко по пътя си.
Полиция на Ел Ей, отваряйте!
Навлезели сте незаконно в имот на Маккъчън!
Полиция!
Оставете брат ми на мира!
Махайте се оттук! - Запалете всичко!
Изгорете къщите!
Драскайте клечките!
В суматохата изпуснахме от поглед сестричката ни.
Къде е Росана? - Росана! Росана!
Росана!
Чувах я как пищи...
Накрая спря.
Съжалявам. Дори не мога да си представя...
Прокурорът предложи споразумение.
И двамата пледирате вина.
Доживотен затвор без право на предсрочно освобождаване.
А ако откажем? - Рафа!
Какво ще стане? - Няма измъкване, убили сте човек.
Да, но от отчаяние и от глад.
Ненавиждах го. - Но не бяхме само ние.
Отнели сте живот. Независимо от причината, няма връщане назад.
Но сами казахте, че не сте единствените отговорни.
Някой с влияние натиска областния прокурор.
Ако го притиска само с това, което и ние знаем,
какво ще стане, като се разровим и разберем кой стои зад всичко това?
Прокурорът ще ни предложи по-добра сделка.
Ти как би постъпил? - По същия начин.
Но ние не знаем друго. - Знаете кой ви е наел.
Това е първата крачка.
Трябва ми само едно име.
Съгласен съм.
А ти, Матео? - Не знам.
Рисковано е. - Ще приемеш предложението ли?
Мария ще може да вижда баща си. - Няма да умра тук.
Г-н Мейсън е прав, не бива сами да опираме пешкира.
Но той не ни обещава нищо.
Нали така? - Да.
Ако загубим, вие увисвате на бесилото, а аз си отивам у дома.
Трябва да решите ще ми се доверите ли.
Отказват сделката. - Така ли?
Това е добра новина!
Томи.
Мейсън учи няколко часа и взе изпита за адвокат.
Много по-хитър е, отколкото си мислиш.
Ето го. - Съжалявам.
На момчетата им отне няколко часа да ми кажат името.
Ози Джаксън. Върти рекет на "Сентрал".
"Сентрал"? Странно е човек оттам да има зъб на Брукс.
Явно е посредник. - Да.
Това е шанс да получим по-добро предложение.
Вчера беше готов на всякакво споразумение.
Дела, вече знам как да водя защитата.
Дадоха ли ти описание на този Ози Джаксън?
Да. Щял си да го познаеш по обувките.
Винаги носел маратонки "Converse".
Здрасти. Да си виждал работник с маратонки на "Сентрал"?
Нямам работа, но не вися по тротоарите с измамниците и лентяите.
Спокойно, Мо.
Клара оглежда апартаменти. Скоро ще ви се махнем от главите.
Не бързайте.
Дай да видя.
Да, на "Сентрал" и 43-та. Работи за Пъркинс.
Дали е редно да си вреш носа там?
Случаят може и да не ми е по силите.
На мълчалив ли се правиш? Дай пак да ти видя бицепса, Пол.
Я млъквай!
Благодаря, Мо.
Пак заповядай.
Мъж с маратонки "Converse"? - Не.
Господин Пъркинс.
Откъде ги взе?
От човека, който ги е направил.
Както и другите снимки, заради които копоите ви спипаха.
Никога не бях имал проблеми с тях. Всичко вървеше гладко.
А сега отвсякъде ме следят.
Дебнат да се проявя като гангстер,
за какъвто са ме нарочили.
Г-н Пъркинс, говори се, че Ози Джаксън е платил на мексиканците
да светят маслото на сина на Маккъчън.
Някой е платил на Ози, г-н Пъркинс.
Допускам, че е пропуснал да ви плати дял от печалбата.
Колко е взел? - Не знам, трябва да го открия.
Но щом аз знам за Ози,
е въпрос на време и прокурорът да чуе за него.
Ако го свърже с вас,
няма да ви грозят само няколко годинки в "Сан Куентин".
Ще ви пратят право на бесилото.
Знам, че сте под гаранция заради обвиненията в рекет.
Единственият, който може да потвърди, че снимките са истински,
е фотографът.
Ако той си трае, нямат никакви доказателства срещу вас.
Помогнете ми да открия Ози, а аз ще ви свържа с фотографа.
Предлагам справедлива сделка.
Централните дъги идват отдясно и излизат в една и съща посока.
Според вас това е отличителен белег
на отпечатъците на Рафаел. - Да.
За да е ясно на заседателите -
на практика е невъзможно двама души
да имат едни и същи отпечатъци, нали?
Точно така. - Г-н Барстън,
вляво от заседателите има снимка
на волана на колата на г-н Маккъчън, където е открит отпечатък.
Сравнихте ли го с отпечатъка на г-н Гаярдо?
Да. - Какво е заключението ви?
Дъгите и индивидуалните характеристики,
които според мен са 12, съвпадат. - Какво значи това?
Отпечатъкът на волана е от Рафаел Гаярдо.
Благодаря ви, г-н Барстън.
Г-н Барстън, може ли да направим един експеримент?
Експеримент ли? - Да, с отпечатъци.
Г-н съдия, тук не е място за прогимназиални уроци.
Каква е целта ви, г-н Мейсън?
Да покажа не само какво представляват отпечатъците,
но и как работи процесът. Мисля, че е важно
заседателите да осмислят доказателствата.
По-кратичко, моля. - Благодаря, г-н съдия. Може ли?
Благодаря. И така, г-н Барстън,
бихте ли сложили палеца си на този тампон с мастило?
Благодаря. Сега го притиснете към листа, моля.
Идеално. Сега отново натиснете с палец тампона с мастило.
Сега, вместо да го притиснете върху хартията,
бихте ли го поставили на лепкавата страна на това тиксо?
Благодаря. И така, г-н Барстън,
гледайки двата свои отпечатъка, какво ви прави впечатление?
Единият е малко по-размазан. - Нещо друго?
Онзи върху тиксото е огледален.
Единият е огледален. Именно!
Като имате това предвид,
бихте ли погледнали внимателно
тази снимка на отпечатък от левия показалец на Рафаел
и другата снимка на отпечатък от същия пръст,
открит на волана на колата на Брукс Маккъчън?
Каква е разликата? - Не виждам разлика.
Прав сте, съвпадат идеално. Обаче има един проблем.
Снимката е проявена от огледален негатив.
Видно е, защото цифрите и буквите отстрани са обърнати.
Не се вижда ясно, затова си позволих да ги увелича.
Ето това е полученият образ.
Гледайки този увеличен кадър,
г-н Барстън, бихте ли могли
отново да огледате двете снимки
и да ми кажете каква е разликата?
Отпечатъкът е огледален.
Г-н Барстън, възможно ли е
обвиняемият да остави огледален отпечатък
върху волана?
Не. Не и по естествен път.
Но ако някой се опита да прехвърли отпечатъка върху волана,
ще се получи огледален образ, така ли е?
Да.
Например полицията или човек на г-н Милиган.
Възразявам! Това е спекулация!
Нямам повече въпроси, г-н съдия. Благодаря.
Приема се. Заседателите да не вземат под внимание коментара на адвоката.
Ред в залата! - Ще го вземат под внимание.
Не знам дали е редно. - Довери ми се.
Отивам да видя едни приятели.
Забавляваш ли се?
Неимоверно много. - Отлично.
Заслужаваш го след днешния геройски подвиг в съда.
Заслугата е основно на Пери.
Той беше ли в залата? Не съм забелязала.
Щях да забравя. - Какво?
И аз те обичам.
Здравей. - Здрасти.
Знам, че сосът, който донесе, не ти беше по вкуса,
но тези краставички са от "Кантър" на Бруклин Авеню.
Много по-романтичен жест от едни цветя. Благодаря.
Пак заповядай.
Домът ти е прекрасен.
Благодаря.
Има ли нещо, което да не умееш? - Празните приказки.
Разбрано.
По радиото чух, че днес си имал успех в съда.
Да. Може би отбелязахме напредък.
Може защитата ти да се окаже по-силна, отколкото мислеше.
Възможно е.
Искаш ли помощ? - Да.
Добре.
Съблечи си ризата. Може да я изцапаш.
Да, мога да дойда.
Как ме открихте? Добре.
Няма да се бавя.
Извинявай.
Насам.
Ето го и нашия любопитко.
Не те познавам. - Вече ме познаваш.
Отговаряй на госта ни. Заповядай.
Платил си на братята Гаярдо да гръмнат Брукс Маккъчън.
Какво? Човече, няма да говоря с този тип.
Ще отговориш на всичките му въпроси. По един или друг начин.
Един момент, умнико.
Преди разговорът да продължи,
трябва да си платиш дълга.
Е, кой е моят Юда?
Опасявам се, че стои пред вас.
Не биваше да става така,
но няма да свидетелства срещу вас, давам ви дума.
Дума ли? Само това? - Нямам друго. Какво искате?
Искам да разбереш в чие владение се намираш.
Не исках да ви обидя, г-н Пъркинс.
И все пак се чувствам обиден. - Недейте така.
Момент. Да видим колко струва г-н Бърборко.
Щом искаш отговори, ще го биеш, докато ти окапят ръцете.
Чакайте! Какво?!
Не, почакайте! - А ако откажа?
Ще ти отрежа ръцете до китките.
Какво правите, бе?! Пуснете ме!
Нямам нищо общо с това! Не знам за какво говорите!
Г-н Пъркинс, моля ви, винаги съм ви уважавал.
Познавате ме от дете. Г-н Пъркинс, моля ви!
Погледни ме.
Ти ли плати на братята Гаярдо?
Кой ти плати за убийството? - Не му знам името.
На кого? Кой беше?
Един богаташ, и преди съм имал работа с него.
Момент, как така "преди"? - Жена му е наркоманка.
Години наред й продавах дрога.
Два-три пъти седмично.
Но той разбра и ми плати, за да престана.
Не съм го виждал след поръчката за убийство.
Колко ти плати? - Стига, човече.
Десет бона!
От тях си платил две хиляди на братята Гаярдо.
Прибрал си бая пари, а не си ми дал и цент?!
Копеле... - Чакайте.
Ами уговорката? Спрял си да продаваш дрога на жена му.
Отдавна не е идвала, но ако е жива, ще се върне.
Слушай, погледни ме! Каква кола караше тя?
Не знам марката. Може би линкълн. Беше синя.
Само това помня. - Добре.
Мамка му! - Добре.
Не ми трябва нищо повече. - Не мисля така.
Мисля, че той крие нещо от теб.
Няма да си тръгнем, докато не си признае всичко.
И не се покае за греховете си.
Стига, човече! Нещастник! Казах ти всичко! Моля те!
Не си длъжен да го правиш! Моля те, недей!
Моля ви, спрете!
Спрете! Моля ви! Не!
Добре ли си?
Да.
Какво има?
Клара...
Аз добър ли съм?
Добър си, скъпи.
Добър човек си.
Почини си.
Почини си, миличък. - Добре.
Искал си да ме видиш, шефе. - Един момент.
Добре ли познаваш Мейсън? - Познавам го.
Говорите ли си за работа?
Понякога.
На по няколко питиета.
Затвори вратата.
Здравей.
Къде беше снощи?
С Пери цяла нощ бяхме в кантората и се готвихме за днес.
Обмисляхме как да се справим с предубедените заседатели.
Уверена съм в избора ни, но все пак...
Не беше в кантората, Дела.
Звънях там.
Явно не сме чули телефона.
Ако става нещо, просто ми кажи.
Аз...
Имах работа.
Проклета страхливка.
По дяволите.
Превод МАРИЯ ПЕТРОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО