- Skynda. Gå. - Jag tar det.
Skynda på. Sätt fart.
Hur var det här en gång vårt hem?
Det är svårt att se det och inte tänka på det som hände.
Jag vet.
Men jag gillar att minnas de bra sakerna också.
Kom, Rafa.
Vet du att det var här jag såg dig för första gången?
- Nej. Det kan du inte veta. - Inte? Hur vet du det?
Här, då? Ja, här.
Vi kommer att ha fina minnen igen.
Få tillbaka allt vi förlorade.
Ha vårt eget ställe. En familj.
- Vill du gifta dig med mig, Sofía? - Ja.
Länge leve de nygifta!
Jag älskar dig.
Svara.
- Tänker du svara? - Nej.
Perry... När ska du vara i rätten i dag?
- Om en timme. - Perry...
Vad gör du?
Har du varit i Yosemite?
Nej. Dina byxor ligger på ditt leksakståg.
Tack. Det är fantastiskt att rida där.
- Särskilt att rida mot solnedgången. - Bästa tiden.
- Vi borde åka. - Menar du allvar?
På en gång.
Jag tror att andra behöver oss i dag.
Jag vet inte hur jag ska driva målet. Det gör jag inte.
Du har 58 minuter på dig.
Kom på hur.
Jag ser fram emot att höra om det.
Sluta ringa, Della.
- Redo? -Är du det?
- Har jag nåt val? - Lycka till.
Tack.
Följ med oss för ännu en timme av sanning och rättvisa-
med Fighting Frank Finnerty.
När den viktigaste rättegången vår stad har sett på länge inleds-
frågar jag er detta.
Varför måste bara vittnena svära på att säga hela sanningen?
Varför får inte advokaterna svära samma ed?
Det som visades i öppningsanförandena i McCutcheon-rättegången-
var en uppvisning av högsta integritet å ena sidan-
och rena lögner å den andra.
Sätt er.
Ärade jurymedlemmar, Rafael och Mateo Gallardo, som sitter inför er-
är skyldiga till överlagt mord. De dödade Brooks McCutcheon.
Stadens hopp. Och för vad? Några dollar och ett guldmynt?
Låt er inte luras av snyfthistorien om fattigdom och lidande-
för i dessa tider har alla upplevt svårigheter på nåt sätt.
Men vem av er har sett mord som en lösning?
Ingen av er. Förutom de här två männen.
Dålig karaktär, avsaknad av mänsklighet och medfödd anständighet.
Åklagarsidan vidhåller-
att Brooks McCutcheon var stadens sista stora, lysande stjärna.
Därför undrar man vem som skulle vilja skada en så fin man.
Men när vi visar den riktige Brooks McCutcheon-
så kommer ni att undra vem i stan som inte ville se honom död.
Straffet måste statuera ett exempel för folket i den här staden-
att så här barbariskt beteende inte tolereras.
Åklagaren har för avsikt att manipulera, påverka-
och vinkla opinionen på värsta tänkbara sätt.
Förhandlingarna har redan blivit en rasistisk häxjakt.
Juryn är inte begränsad till tolv personer.
Alla medborgare sitter också i juryn.
Vi måste se till att ingen tillåts förstöra-
våra lagars integritet, vår frihet-
och vår Änglarnas stad.
Distrikt 7 ska bli det finaste och mest vitala i hela Los Angeles.
Därför får det här lusthuset visa vad vi kan åstadkomma tillsammans.
Le mot kamerorna, mina damer.
Så där ja. Bra jobbat. Ett rent nöje.
Var är tårtan jag har hört så mycket om? Tack så mycket.
Kommunfullmäktige Taylor. Får jag stjäla en minut?
- Ni kanske kan komma till kontoret. - De sa att ni är upptagen där med.
Mitt distrikt har många behov.
Det här ligger utanför ert distrikt.
Kom till saken.
Jag vill veta hur er syster Noreen hamnade där.
- Det var en bilolycka. - Körde Brooks McCutcheon?
Jag jobbar för de gripna pojkarnas advokater.
- Hur rör Noreens olycka Brooks död? - Jag vill ha en helhetsbild av honom.
- Brooks kände Noreen på nåt sätt. - Hon jobbade för hans företag.
Jag undrar även hur stadionprojektet passar in, när det är i ert distrikt.
Jag gillar inte utredare.
Särskilt inte såna som lägger sig i där de inte är välkomna.
Det var en bilolycka. Och det är en privat familjeangelägenhet.
Och så ska det förbli.
Så er utredning... Den avslutas här.
Mina damer, sockerkakan är otrolig.
Åklagarsidan kallar mr Brian Walsh till vittnesbåset.
- Mr Walsh, vad är ert yrke? - Jag är busschaufför.
- Vilken rutt? - Längs Santa Monica Boulevard.
- Vermont Avenue till Ocean. - Vilken tid på dagen?
Från 18.00 till 06.00.
- Hur länge har ni kört rutten? - Fem år.
- Då känner ni till hållplatserna. - Baklänges och framlänges.
- Många regelbundna passagerare? - Jag känner igen många av dem.
Nån av en annan ras skulle ni väl lägga märke till ännu mer?
- Protest, ledande. - Bifalles.
Minns ni att ni såg de tilltalade kliva på bussen den 18 mars?
På Santa Monica och Stanley. Jag håller alltid koll på dem.
- Hade ni sett dem förr? - Om lördagskvällarna.
- Var klev de av? - På sluthållplatsen.
- När kom ni till sluthållplatsen? - Jag kör fyra vändor.
Det här var den andra och jag kom dit, som alltid, kl. 00.05.
Enligt rättsläkarens rapport dog Brooks-
en kort promenad från sluthållplatsen, klockan 01.30.
Tillräckligt med tid för dem att hitta ett gömställe på piren-
och vänta på en intet ont anande kasinobåtägare, som McCutcheon-
och ge sig på honom.
Jag vill tacka er, mr Walsh, för vittnesmålet och er samhällsinsats.
Juryn köpte det. Pressa inte för hårt.
När pojkarna klev av bussen, såg ni åt vilket håll de gick?
Mot havet, antar jag.
Antar ni? Ni antar, men ni vet inte.
Hade ni nån kontakt med dem? Sa de att de skulle döda McCutcheon?
- Protest. Argumenterande. - Bifalles. Mr Mason...
Omformulerar. Förutom att se pojkarna kliva av bussen-
vad mer kan ni berätta som ni vet att de gjorde den kvällen?
- Ingenting, antar jag. - Precis.
De kunde ha gått åt tusen olika håll. Ni är i en fullsatt rättssal.
Om ett brott begås långt härifrån tänker ni då peka ut nån ni ser här-
eller tänker ni gissa?
Visst, om nån ser lika lömsk ut som ni, mr Maggot.
- Dra inga slutsatser om nåt. - Men de skrattade åt er.
Nej, åt det han sa. Och han var en skitstövel.
- Jag såg juryns blickar. - Varför protesterade ni inte mer?
Det fanns inget att protestera mot.
Mitt jobb är att visa juryn att nån annan kan ligga bakom mordet.
- Som vem? - Jag vet inte.
En ny misstänkt att fokusera på.
Mr Mason.
Tänk om det fanns nån annan som ville se honom död.
Jag visste inte var jag skulle förvara det.
Om jag förvarade det här kanske Gud skulle skydda det.
- Hur mycket? - 2 000 dollar.
Jag borde nog behålla det här.
Jag vet inte när kvinnorna fick vata.
Antingen före mordet eller när pojkarna åkte fast.
Beställningsmord? Varför är du inte mer upprörd?
Ett rån som gick snett kändes fel men det här är logiskt.
Vi måste ta reda på vem som ville döda Brooks.
Två lakan är inte småpotatis. Holcomb smyger inte med mutor.
- Kommunfullmäktige Taylor då? - Räcker en tjänstemannalön för det?
- Med alla mutor de får, då? - Han rodnade när jag nämnde Brooks.
- Brooks kränker Taylors syster. - Vänta, spekulationer.
Ledamoten vill hämnas utan att McCutcheon misstänker honom.
Han anlitar två unga killar som dödar Brooks utan att nån får veta nåt.
- Vad? - Det är gissningar.
Della, vi behöver nåt. Vi behöver en karta.
- Först måste vi prata med klienterna. - Rätten kallar om 25 minuter.
- Vi får be om en paus. - Då behöver vi en bra anledning.
- Hitta på nåt. -Är inte det din avdelning?
Sant.
Res er.
Herr ordförande, vi ber om en paus för att få överlägga med försvaret.
Livstids fängelse för båda, utan frigivning, oavsett vem som sköt.
De hamnar på San Quentin-
och får inte ansöka om förflyttning under tiden de hålls fängslade.
Deras livstider.
Bröderna måste erkänna i rätten på samtliga åtalspunkter-
och låta deras uttalande sändas i radio.
- Det är ett bra erbjudande. - Miss Street har rätt.
- Jag vill veta vad som ligger bakom. - Du hade rätt, de är bara barn.
Det får vara nog med lidande för familjen McCutcheon och Gallardo.
Rättegången sätter redan staden på helspänn.
Jag vill inte att det ska bli värre. Medkänsla är en del av mitt jobb.
Låt dem lida mindre. Tjugofem år med chans för frigivning efter 15.
Inte en chans. Nåt lindrigare skulle jag bli hängd för.
- 30, med chans att... - Hamilton. Vad är det här?
Fram till i dag ville du hänga dem. Blev du plötsligt barmhärtig?
Gillar du inte erbjudandet så kan du chansa.
- Du borde hata erbjudandet. - Det spelar ingen roll.
Jag erbjuder att stryka dödsstraffet och räddar era klienters liv.
Det är det bästa ni kan få och så mycket jag kan erbjuda.
Prata med era klienter. Återkom i slutet av dagen.
- Hamilton såg mig knappt i ögonen. - Vem kom åt honom?
Lydell? Fullmäktige? Vem kan det annars ha varit?
- Vad vet de som inte vi vet? - Och varför skulle Ham ge med sig?
- Det handlade inte bara om pengar. - Så vad var det?
- Sanningen den här gången. - Du vet stadion de byggde?
McCutcheons stadion? Visst.
Det var vårt bostadsområde. Hela släkten bodde där.
Polisen dök upp.
De sket i vad de trampade på.
- Polis, öppna! - Ni inkräktar på McCutcheons mark.
I all kalabalik tappade vi bort vår lillasyster.
Rossana!
MCCUTCHEONS STADION VÅR FRAMTID TILLSAMMANS
Jag hörde henne skrika.
Tills jag inte hörde henne mer.
Jag beklagar. Jag kan inte ens föreställa mig.
Åklagaren har ett erbjudande.
Ni erkänner er skyldiga båda två. Livstid, utan villkorlig frigivning.
- Och om vi inte tar det? - Ni undkommer inte rättvisan.
- Ni dödade en man. - Av desperation och hunger.
- Jag hatade honom. - Vi var inte de enda.
Ni tog ett liv. Det går inte att ändra på.
Men som du sa, det var inte bara ditt finger på avtryckaren.
Åklagaren pressas av nån med inflytande.
Om de vet vad vi vet, vad händer när vi hittar den som ligger bakom allt?
- Då erbjuder åklagaren nåt bättre. - Skulle inte du göra det?
- Jo, det skulle jag. - Vi vet inget mer.
Ni vet vem som anlitade er. Det är första steget på stegen.
Jag behöver bara ett namn.
Jag är med.
- Du då, Mateo? - Jag vet inte. Det är riskabelt.
- Vill du ta erbjudandet? - Då skulle Maria ha en far.
Jag tänker inte dö här. Vi behöver inte ta på oss det här ensamma.
Men han kan inte garantera nåt. Eller hur?
Nej.
Om vi förlorar blir ni hängda medan jag åker hem.
Ni bestämmer om ni litar på mig.
- De går inte med på det. - Inte?
Det är goda nyheter, för oss båda.
Tommy. Mason klarade examensprovet efter några timmars pluggande.
Han är slugare än du tror.
Ursäkta. Det tog tid att få ett namn.
- Ozzie Jackson. - Han har skumraskaffärer i Central.
Nån sån har inget otalt med Brooks. Han är en mellanhand.
- Nu kan vi förhandla åt dem. - I går hade vi dödat för det.
Della, jag vet hur vi ska driva målet nu.
- Nån beskrivning av Ozzie Jackson? - Han känns igen på fötterna.
Han har alltid Converse.
Har du sett en vuxen man i sneakers på Central?
Skulle jag som arbetslös hänga i gathörnen med skojare nu?
Ingen fara, Mo. Clara tittar på lägenheter och vi flyttar snart.
Ingen brådska. Får jag se?
Central och 43rd. Han är med i Perkins gäng.
Vill du verkligen lägga näsan i blöt?
Fallet börjar kännas större än jag.
Det säger inte så mycket. Få se din biceps igen.
Håll käften.
- Tack, Mo. - Ingen orsak.
En kille i Converse?
Till mr Perkins.
- Var fick du dem ifrån? - Från killen som tog dem.
Och alla de andra som gav er problem med vitingarna i stan.
Jag har aldrig haft problem här. Allt gick bra.
Nu har jag ögon på mig överallt.
De väntar på att Perkins ska bete sig som gangstern de ser mig som.
Mr Perkins, det sägs att Ozzie Jackson betalade mexikanerna-
för att knäppa McCutcheon.
Och nån betalade Ozzie.
Han måste han ha glömt att ge mr Perkins en andel.
- Hur mycket fick han? - Det vet jag när jag hittar honom.
Om jag känner till Ozzie så gör snart åklagaren också det.
Om han hittar kopplingar till er så pratar vi inte om år på San Quentin.
Då handlar det om galgen.
Ni släpptes mot borgen för svindlerianklagelserna.
Den enda som kan vittna om fotografiernas äkthet är fotografen.
Om han håller tyst kommer alla bevis de har mot er att ratas.
Hjälp mig med Ozzie så hjälper jag er med fotografen.
Ett rättvist erbjudande.
Mittåsen kommer från höger och går ut på samma sida här.
Och det är ett utmärkande kännetecken för Rafael Gallardos fingeravtryck?
För att förtydliga, det omöjligt för två män att ha samma fingeravtryck.
- Det stämmer. - Mr Barston.
Det finns ett foto av ratten på bilen där ett fingeravtryck hittades.
Ni har jämfört det med mr Gallardos. Vad kom ni fram till?
Virveln och tolv individuella kännetecken matchar.
- Vilket innebär? - Avtrycket är Rafael Gallardos.
Tack, mr Barston.
Får vi göra ett litet experiment? Ett fingeravtrycksexperiment.
- Det här är ingen lektionssal. - Vad är syftet, mr Mason?
Jag undrar hur fingeravtryck ser ut och ur processen är.
Det är nödvändigt att juryn förstår bevisen.
- Håll det kort. - Tack. Får jag? Tack.
Mr Barston. Välj en tumme och tryck den mot bläckdynan.
Placera nu tummen på det här pappret.
Perfekt. Ta samma tumme och tryck mot bläckdynan igen.
I stället för att trycka den mot pappret-
kan ni trycka den mot den här tejpen med klistersidan upp.
Tack. Mr Barston, när ni tittar på bilderna av er tumme, vad ser ni?
- En är lite mer utsmetad. - Inget annat?
- Det från tejpen är bakvänt. - Ett är bakvänt. Precis.
Med det i åtanke-
ta en närmare titt på fotot av Rafael Gallardos vänstra pekfinger-
och det andra från McCutcheons ratt och peka ut skillnaden?
- Jag ser ingen skillnad. - Rätt, men det finns ett problem.
Bilden framkallades med ett baklängesnegativ.
Det ser vi när siffrorna på sidan av negativet är omvända.
Det är svårt att se, så jag tog mig friheten att förstora dem.
Det här är den korrekta bilden.
Med den korrigerade bilden i åtanke, kan ni, mr Barston-
titta på de två bilderna igen...
...och peka ut skillnaden?
- Fingeravtrycket är bakvänt. - Det är bakvänt.
Är det möjligt för den tilltalade att lämna sitt fingeravtryck bakvänt?
Nej, det är inte naturligt.
Bara nån som försökte flytta avtrycket kunde det.
Då skulle det uppstå bakvänt. Polisen eller mr Milligans utredare.
- Protest! Fullständig spekulation! - Inga fler frågor. Tack.
Bifalles. Juryn ska bortse från mr Masons senaste kommentar.
- Ordning! - Det gör de inte.
- Jag borde inte göra det här. - Lita på mig.
Jag ska hälsa på några vänner.
- Njuter du? - Oerhört.
Bra. Du förtjänar det, efter ditt hjältemod i rätten i dag.
Det var mest Perry.
Var han där? Det märkte jag inte.
- Jag höll på att glömma. - Vad?
Jag älskar dig också.
Jag vet att dippen du tog med inte fick dina tår att krulla sig-
men det här är pickles från Canter Brothers på Brooklyn Avenue.
- Det är mer romantiskt än blommor. - Varsågod.
- Du har en fin bostad. - Tack.
- Finns det nåt du inte gör? - Småpratar.
Noterat.
Jag hörde på radion att det gick bra i rätten i dag.
Ja. Jag antar att det kan vara en vändning.
Jag antar att du kanske har ett bättre försvar än du trodde?
Jag antar det.
- Vill du ha hjälp? - Ja.
Okej.
Ta av dig skjortan. Den kan bli smutsig.
Jag kan ta mig dit.
Hur hittade du mig? Okej.
Jag är snart tillbaka.
Förlåt.
Den här vägen.
Vår frågvisa man.
- Jag känner inte dig. - Nu gör du det.
Tillmötesgå vår gäst. Varsågod.
Anlitade du Gallardo-bröderna att skjuta McCutcheon?
- Jag snackar inte med honom. - Du ska svara på alla frågor han har.
Vänta lite. Innan vi tar oss igenom det här samtalet-
så får du betala inträdet. Berätta vem som är min Judas.
Dessvärre, står han framför er. Det skulle inte sluta som det gjorde.
- Jag lovar att inte vittna mot er. - Lovar? Är det allt?
- Vad mer kan jag göra? - Förstå vems rike du är i.
- Jag menar inget illa, mr Perkins. -Ändå hänger respektlöshet i luften.
Få se vad herr Löfte går för. Vill du ha svar?
Då får du banka skiten ur honom tills dina nävar värker.
- Och om jag inte gör det? - Då skär jag näven av dig.
Vad fan?! Släpp mig!
Jag är inte inblandad! Jag vet inte vad du pratar om.
Perkins, jag har aldrig trotsat er. Ni har känt mig sen jag var liten.
Se på mig.
Betalade du bröderna Gallardo?
- Vem betalade dig för mordet? - Jag vet inte vad han heter.
Vem?
Nån snobbig viting jag hade affärer med förut.
- Vad menar du med förut? - Frun knarkade.
Kom hit för att köpa. Två, tre gånger i veckan.
Han fick mig att sluta sälja. Har inte sett honom sen mordjobbet.
Hur mycket fick du då?
Tio lakan!
- Och du gav tvåtusen till Gallardos. - Utan att jag fick nån andel?
Vänta. Uppgörelsen, då? Du slutade förse frun med heroin.
Hon försvann, men är de inte döda så kommer de alltid tillbaka.
- Se på mig. Vad kör hon för bil? - Jag vet inte märket. Lincoln kanske.
- Blå, mer vet jag inte. - Okej.
- Jag fick höra allt jag vill veta. - Det tror jag inte.
Han verkar hålla tyst om nåt. Vi går inte utan ett erkännande.
- Snälla... - Då han har sonat sin synd.
Jag har berättat allt jag vet! Du behöver inte göra det här!
Snälla, sluta!
- Mår du bra? - Jadå.
Vad är det?
Clara.
Är jag god?
Du är god, älskling.
Du är god.
Vila. Vila, älskling.
- Ville du träffa mig, chefen? - Ett ögonblick.
- Hur väl känner du Mason? - Jag känner honom.
Pratar ni jobb?
Vi brukade göra det. Över några glas.
Stäng dörren.
- Hej. - Var höll du hus i går kväll?
Perry och jag var på kontoret och förberedde inför i dag-
och planerade hur vi skulle komma förbi juryns förutfattade meningar.
Det känns bra med vem vi valde, men ändå.
Du var inte på kontoret, Della. Jag ringde.
- Då hörde vi inte telefonen. - Berätta om det är nåt.
Jag...
Jag jobbade.
Jävla ynkrygg.
Fan.
Text: Magnus Öberg Iyuno