E de ajuns. Grăbeşte-te. Să mergem!
O ţin eu.
Grăbeşte-te! Să mergem. "Vamos".
Nu-mi vine să cred că asta a fost casa noastră.
E greu să nu te gândeşti la ce s-a întâmplat aici.
Ştiu.
Dar îmi place să-mi aduc aminte şi de lucrurile bune.
Haide, Rafa!
Ştiai că aici te-am văzut pentru prima oară?
- Nu. Nu ai cum să ştii asta. - De unde ştii?
Atunci, aici?
Da, aici.
O să avem amintiri frumoase din nou.
O să recuperăm tot ce am pierdut.
O să avem casa noastră.
O familie.
Vrei să te căsătoreşti cu mine, Sofia?
Da.
- Da. - Casă de piatră!
PERRY MASON
Te iubesc.
Răspunde.
- Răspunzi? - Nu.
Perry.
La ce oră are loc audierea azi?
Peste o oră.
- Perry. - Da?
Ce faci?
Ai fost vreodată la Yosemite?
Nu. Pantalonii tăi sunt pe trenuleţul electric.
Mulţumesc. E un loc grozav pentru plimbări călare.
Sunt sigură, mai ales la apus.
Cel mai bun moment.
Ar trebui să mergem.
- Vorbeşti serios? - Da.
Chiar acum.
Cred că ceilalţi au nevoie de noi azi.
Nu ştiu cum să abordez cazul ăsta. Chiar nu ştiu.
Ai 58 de minute.
Găseşte o soluţie.
Abia aştept să-mi povesteşti.
Nu mai suna, Della.
Eşti pregătită?
Tu?
Am de ales?
- Succes! - Mulţumesc.
Mulţumesc.
Fiţi alături de noi pentru încă o oră de adevăr şi dreptate
cu bătăiosul Frank Finnerty.
Cel mai important proces din oraşul nostru din ultima vreme stă să înceapă,
iar eu vă întreb:
de ce doar martorii trebuie să jure că vor spune adevărul?
De ce nu sunt şi avocaţii puşi să jure acelaşi lucru?
Căci pledoariile de început
ale procesului pentru uciderea lui McCutcheon
au evidenţiat, pe de o parte, cea mai înaltă integritate,
iar, pe de altă parte, înşelăciune totală.
Vă rog să luaţi loc.
Doamnelor şi domnilor juraţi,
Rafael şi Mateo Gallardo, bărbaţii pe care-i vedeţi în faţa dv. astăzi,
sunt vinovaţi de crimă cu premeditare.
L-au ucis pe Brooks McCutcheon, un simbol al speranţei pentru acest oraş.
Şi pentru ce? Pentru câţiva dolari şi o monedă de aur?
Nu vă lăsaţi păcăliţi de povestea lor despre sărăcie şi suferinţă,
pentru că, în vremurile astea,
cine nu a cunoscut greutăţile de un fel sau altul?
Dar câţi dintre dv. au recurs la crimă ca soluţie?
Niciunul dintre dv., bineînţeles. Cu excepţia celor doi bărbaţi de aici.
Cu un caracter slab, lipsiţi de umanitate, de decenţă, sadici...
Doamnelor şi domnilor, acuzarea
susţine că Brooks McCutcheon era ultima stea strălucitoare a oraşului.
De aceea te întrebi cine ar vrea să-i facă rău unui astfel de om.
Dar când vă vom arăta adevărata faţă a lui Brooks McCutcheon,
nu veţi mai întreba cine din oraşul ăsta voia să-l vadă mort.
Veţi întreba cine din oraş nu voia lucrul ăsta.
Iar pedeapsa trebuie să fie un exemplu pentru oamenii din acest oraş
că un astfel de comportament barbar nu va fi tolerat.
Acuzarea doreşte să vă manipuleze,
să vă influenţeze decizia în cel mai urât mod posibil.
Prezenta procedură a devenit deja
o vânătoare de vrăjitoare pe criterii de rasă.
Juriul acestui caz nu e limitat la 12 persoane.
Şi dv., dragi cetăţeni, faceţi parte din juriu.
Şi trebuie să ne asigurăm
că nimănui nu i se va permite să distrugă integritatea legilor noastre,
libertatea noastră şi Oraşul Îngerilor!
Districtul 7 devine unul dintre cele mai bune din Los Angeles.
Am plăcerea de a deschide acest nou parc de pe strada Hope,
un exemplu strălucit a ceea ce putem realiza când lucrăm împreună.
Zâmbiţi la poză, doamnelor.
Aşa. Bravo! Minunat. O plăcere.
Unde e tortul ăla despre care am auzit atât de multe?
Mulţumesc foarte mult.
- Dle consilier Taylor... - Mulţumesc.
- Vă pot reţine un minut? - Sunt cam ocupat acum.
Căutaţi-mă la birou.
V-am căutat, dar mi-au zis şi acolo să sunteţi ocupat.
Districtul meu are multe nevoi.
E vorba de ceva care n-are legătură cu districtul dv., dle consilier.
Treceţi la subiect.
Încerc să aflu cum a ajuns sora dv., Noreen, acolo.
În urma unui accident de maşină.
Şi la volan era Brooks McCutcheon?
Lucrez pentru avocaţii care îi reprezintă pe băieţii arestaţi.
Care e legătura dintre ce i s-a întâmplat lui Noreen
şi moartea lui Brooks?
Eu doar încerc să construiesc un portret complet al tipului.
- Brooks o cunoştea pe Noreen. - Ea lucra la firma lui. Şi ce dacă?
Mă întrebam şi ce rol joacă stadionul în toată afacerea asta,
având în vedere că e situat în districtul dv.
Nu-mi prea plac anchetatorii.
Mai ales cei tuciurii, care vin în locuri unde nu sunt bineveniţi.
A fost un accident de maşină şi e o chestiune de familie.
Şi aşa va rămâne.
Aşa că ancheta ta...
Se sfârşeşte aici.
Doamnelor, ce tort!
Acuzarea îl cheamă în boxa martorilor pe dl Brian Walsh.
- Dle Walsh, cu ce vă ocupaţi? - Sunt şofer de autobuz.
Şi pe ce rută circulaţi?
De-a lungul oraşului, pe bulevardul Santa Monica,
de la Vermont Avenue până la Ocean Avenue.
- În ce interval orar? - De la 6 seara până la 6 dimineaţa.
De cât timp conduceţi pe traseul ăsta?
De cinci ani.
Deci cunoaşteţi foarte bine ruta şi staţiile.
Pe dinafară.
Aveţi mulţi pasageri care merg regulat?
Îi cunosc pe mulţi dintre ei după faţă, da.
Şi dacă persoane de altă rasă ar urca în autobuzul dv.,
i-aţi remarca în mod deosebit?
- Obiecţie, influenţează martorul. - Se susţine.
O să fiu mai direct.
Vă aduceţi aminte să-i fi văzut pe acuzaţi urcând în autobuz
în seara zilei de 18 martie?
Da. La intersecţia dintre Santa Monica şi Stanley.
Cum să-i ratez? Mereu mă uit cu atenţie la genul ăsta de oameni.
- I-aţi mai văzut şi înainte? - În majoritatea serilor de sâmbătă.
- Unde au coborât? - La capătul liniei.
La ce oră aţi ajuns la capăt?
Fac patru curse dus-întors într-o tură.
Asta era a doua şi am ajuns la capăt la 12:05, ca întotdeauna.
12:05. Conform raportului medicului legist,
ora morţii, care s-a petrecut la mică distanţă de staţia de autobuz,
a fost 1:30 a.m.
Destul timp pentru ca
Rafael şi Mateo Gallardo să ajungă în port,
să găsească o ascunzătoare
şi să aştepte un patron nevinovat de vas, ca Brooks McCutcheon.
Şi să-l atace.
Aş vrea să vă mulţumesc, dle Walsh, pentru prezenţa dv. de azi
şi pentru munca de fiecare zi în folosul acestui oraş.
Cu plăcere.
Juriul l-a crezut. Nu fi prea agresiv.
Dle Walsh, când băieţii au coborât din autobuz,
aţi văzut în ce direcţie au luat-o?
Spre ocean, presupun.
Scuze, presupuneţi?
Presupuneţi? Dar nu ştiţi?
Aţi avut vreo interacţiune cu ei după ce au coborât?
Nu.
I-aţi întrebat încotro se îndreaptă?
Au zis ei: "Mergem să-l omorâm pe Brooks McCutcheon"?
- Obiecţie, sunt două întrebări. - Se susţine. Dle Mason...
Îmi cer scuze, voi reformula.
Dle Walsh, în afară de faptul că i-aţi văzut pe băieţi coborând,
ştiţi ce altceva au făcut sau n-au făcut în noaptea aceea?
- Presupun că nu. - Da.
Ar fi putut să o ia într-o mie de direcţii,
să facă o mie de lucruri diferite.
Acum vă aflaţi într-o sală de judecată plină de oameni.
Dacă se va comite o infracţiune la 1,5 km de aici în câteva ore,
o să depuneţi mărturie că unul dintre noi a fost făptaşul
pentru că ne vedeţi aici acum sau o să presupuneţi?
Sigur, dacă arată la fel de parşiv ca dumneata, dle Vierme.
Să nu începeţi să interpretaţi ce auziţi sau vedeţi.
- Dar au râs de dv. - Nu, au râs de ce a zis el.
Iar tipul ăla era un dobitoc, scuzaţi-mi limbajul.
Am văzut modul în care unii dintre juraţi se uitau la băieţi.
- De ce nu aţi obiectat mai mult? - Nu aveam la ce să obiectez.
Treaba mea acum e să arăt juriului o altă persoană
care ar putea fi responsabilă pentru uciderea lui Brooks.
Pe cine?
Nu ştiu. Un alt suspect asupra căruia să-şi concentreze atenţia.
Dle Mason...
Dacă există altcineva care-l voia mort?
Nu am ştiut unde să-i pun în altă parte.
M-am gândit că, dacă-i pun aici, poate că Dumnezeu o să-i apere.
- Câţi sunt? - 2.000 de dolari.
Cred că ar trebui să-i păstrez eu.
- Intersecţia dintre Sixth şi Spring. - Da, domnule.
Nu mi-am dat seama când au aflat femeile că băieţii au fost angajaţi.
Fie înainte de crimă,
fie când băieţii au mărturisit pentru că au fost prinşi.
Au fost angajaţi ca să ucidă? De ce nu eşti mai supărat din cauza asta?
Crede-mă, sunt.
Dar povestea cu jaful care a mers prost nu m-a convins niciodată.
Chestia asta e logică.
Acum tot ce trebuie să facem e să aflăm cine îl voia pe Brooks mort.
Două miare. Nu sunt puţini bani.
Poate Holcomb. Nu a ascuns niciodată că ia mită.
Cum rămâne cu consilierul Taylor?
Din salariul de funcţionar public? Nu ştiu.
Dar comisioanele luate de băieţii ca el?
Şi s-a schimbat la faţă când l-am pomenit pe Brooks.
Da, deci Brooks o răneşte într-un fel sau altul pe sora lui Taylor.
Stai puţin, e o speculaţie.
Consilierul vrea să se răzbune, dar nu trebuie să pară un atac plătit,
pentru ca familia McCutcheon să nu-l suspecteze pe el.
Aşa că angajează doi tineri, probabil, indirect.
Ei îl lichidează pe Brooks. Nu află nimeni.
- Ce? - E o ipoteză. Totul.
Ştiu! Della, avem nevoie de ceva. Avem nevoie de un plan.
Dar mai întâi trebuie să vorbim cu clienţii noştri.
Atunci, să mergem. Audierea începe în 25 de minute.
Va trebui să cerem o amânare.
Vom avea nevoie de un motiv foarte bun ca judecătorul să fie de acord.
- Inventează ceva. - Nu e specialitatea ta asta?
Corect.
Toată lumea să se ridice.
- Luaţi loc. - Onorată instanţă...
Onorată instanţă, acuzarea ar dori să solicite o amânare
pentru a putea discuta cu avocatul apărării.
Închisoare pe viaţă pentru amândoi, fără posibilitatea eliberării,
indiferent care dintre ei recunoaşte că a apăsat pe trăgaci.
Fraţii Gallardo vor merge la San Quentin,
nu vor cere să fie mutaţi într-o închisoare mai blândă
în niciun moment al perioadei de detenţie.
Adică niciodată în timpul vieţii lor?
Fraţii trebuie să recunoască în instanţă ce s-a întâmplat în acea seară,
să pledeze vinovăţia pentru toate capetele de acuzare
şi să permită ca declaraţiile lor să fie difuzate la radio.
- E o ofertă bună. - Dra Street are dreptate.
Vreau doar să ştiu de ce ne faci o asemenea ofertă.
Da.
Pentru că aveai dreptate, Della, sunt doar nişte puşti.
Am avut parte de destulă suferinţă.
Familia McCutcheon şi... da, chiar şi familia Gallardo.
Procesul ăsta a pus deja oraşul pe jar.
Şi tu ai avut dreptate, Mason. Nu vreau să iasă urât.
Compasiunea face şi ea parte din slujba mea.
Atunci, să sufere mai puţin. 25 de ani, ies condiţionat în 15.
În niciun caz. Nu! Aş fi spânzurat alături de ei.
- 30 de ani, şi au dreptul să... - Hamilton... Ce înseamnă asta?
Până astăzi, susţineai cu tărie să fie spânzuraţi.
- Brusc, eşti prinţul îndurării? - Nu-ţi place oferta?
Pot să laşi trenul să treacă şi să-ţi încerci norocul.
Sunt sigur că tu vrei să fac asta. Probabil, e o ofertă pe care o deteşti.
Nu contează ce crede el.
Renunţ la pedeapsa cu moartea, vieţile clienţilor vor fi salvate.
Nu vei obţine o ofertă mai bună, iar eu nu voi oferi mai mult de-atât.
Vorbeşte cu clienţii tăi. Anunţă-mă ce aţi hotărât până la sfârşitul zilei.
Hamilton nici nu putea să mă privească în ochi.
- Cine l-a convins? - Nu ştiu.
Lydell, consilierul? Cine altcineva ar putea fi?
- Ce ştiu ei, şi noi nu ştim? - Şi de ce ar ceda Ham?
Nu a fost vorba doar despre bani.
Atunci, despre ce? Adevărul, de data asta.
Ştiţi stadionul ăla mare pe care l-au construit acum câţiva ani?
Stadionul McCutcheon? Da.
Acolo era cartierul nostru. Toată familia noastră locuia acolo.
A venit poliţia.
Ca nişte tauri furioşi, cărora nu le pasă pe ce calcă.
LAPD, deschideţi!
Este proprietatea McCutcheon!
Poliţia!
Lasă-l pe fratele meu în pace!
- Pleacă de aici! - Arde-o din temelii!
Dă-i foc!
Şi în toată confuzia aia...
... am pierdut-o din vedere pe sora noastră mai mică.
- Unde e Rossana? - Rossana! Rossana!
Rossana!
O auzeam ţipând...
... până nu am mai auzit-o.
Îmi pare rău. Nici nu-mi pot imagina.
Procurorul ne-a oferit un târg.
Amândoi veţi pleda vinovăţia.
Închisoare pe viaţă, fără posibilitatea eliberării condiţionate.
- Şi dacă nu acceptăm? - Rafa.
Ce s-ar întâmpla?
Nu puteţi scăpa de justiţie. Aţi omorât un om.
Da, dar din disperare. De foame.
- Îl uram. - Şi nu eram singurii.
Aţi luat o viaţă, indiferent de motiv. Nu mai puteţi schimba asta.
Dar cum ai zis, nu doar degetul tău a fost pe trăgaciul ăla.
Persoana care pune presiune pe procuror e o persoană influentă.
Şi dacă îl forţează pe Burger din cauza a ce ştim...
Ce se va întâmpla când vom afla mai multe despre omul din umbră?
Poate că procurorul va face o ofertă mai bună.
- Tu nu ai face la fel? - Da, aşa aş face.
- Dar nu mai ştim altceva. - Ştiţi cine v-a angajat.
E prima verigă a lanţului.
Am nevoie doar de un nume.
Eu mă bag.
- Tu, Mateo? - Nu ştiu.
E riscant.
Şi ce dacă? Tu vrei să accepţi oferta?
Măcar Maria ar avea un tată pe care să-l poată vizita!
Nu vreau să mor aici.
Şi, după cum a zis dl Mason, nu trebuie să plătim doar noi pentru asta.
Dar el nu ne poate garanta nimic.
- Poţi? - Nu.
Dacă pierdem, voi ajungeţi în ştreang, eu mă duc acasă.
Aşa că hotărâţi dacă aveţi încredere în mine.
- Nu au acceptat. - Nu?
E o veste bună. Pentru amândoi.
Tommy.
Mason a luat examenul de Barou doar după câteva ore de învăţat.
E mai abil decât crezi.
Uite-l că vine.
Îmi cer scuze. A durat câteva ore până când băieţii mi-au dat un nume.
Ozzie Jackson.
Are afaceri pe Central Avenue.
Nu-mi pot imagina că un tip ca el avea ceva de împărţit cu Brooks.
- Sigur e un intermediar. - Da.
Avem o şansă de a le obţine o ofertă mai bună.
Ieri am fi ucis pentru orice ofertă.
Della... Ştiu cum trebuie să lupt acum.
Ai obţinut şi o descriere a acestui Ozzie Jackson?
Da. Au zis că-l recunoşti după picioare.
Poartă mereu tenişi Converse.
Hei...
Ai văzut un adult în tenişi care lucrează pe Central Avenue?
Crezi că, dacă n-am de muncă acum,
stau pe la colţuri cu târfele şi cu nenorociţii?
Stai liniştit, Mo.
Clara caută deja o locuinţă. O să ne mutăm cât de curând.
Nu e nicio grabă.
Dă-mi să văd.
Da. La intersecţia dintre Central şi 43. E unul dintre oamenii lui Perkins.
Sigur vrei să-ţi bagi nasul în asta?
Cazul ăsta începe să mă depăşească.
Tipul nu spune prea multe, nu? Să văd bicepsul ăla din nou, Paul.
Taci naibii din gură!
Mulţumesc, Mo.
Oricând.
- Un tip în tenişi Converse? - Nu.
Pentru dl Perkins.
De unde ai astea?
Le am de la tipul care le-a făcut.
Pe astea şi pe toate celelalte din cauza cărora
ai intrat în belele cu albii din centru.
Nu am avut nicio problemă aici. Eram curat.
Acum? Mă urmăresc de peste tot.
Aşteaptă ca bătrânul Perkins să facă o mişcare
de gangster negru, aşa cum vor ei să fiu.
Dle Perkins, se zvoneşte că Ozzie Jackson i-a plătit pe mexicani
să apese pe trăgaci asupra tânărului McCutcheon.
Şi, dle Perkins, cineva l-a plătit pe Ozzie.
Presupun că, oricât a primit, a uitat să îi dea şi dlui Perkins o felie.
Cât a primit?
Nu voi şti până nu mă ajuţi să-l găsesc.
Cu toate astea, dacă eu ştiu despre Ozzie,
e doar o chestiune de timp până când va afla şi procurorul.
Şi dacă face legătura cu tine,
atunci, dle Perkins, nu vorbim doar de nişte ani de puşcărie.
Vorbim de ştreang.
Ştiu că ai ieşit pe cauţiune până la procesul pentru înşelăciune.
Singura persoană care poate depune mărturie despre autenticitatea acestor
fotografii e cel care le-a făcut.
Iar dacă persoana tace, toate dovezile împotriva ta pot fi demontate.
Dacă mă ajuţi cu Ozzie, te ajut şi eu cu domnul pozar.
E un târg echitabil.
Muchiile centrale vin dinspre dreapta şi se termină pe aceeaşi parte, aici.
Şi puteţi spune că asta e o trăsătură distinctivă
a amprentei lui Rafael Gallardo?
Da.
Ca să fie clar pentru juriu,
este practic imposibil ca doi oameni
să aibă acelaşi tipar al amprentei?
Aşa e.
Dle Barston, în stânga juriului avem o fotografie
a volanului maşinii dlui McCutcheon,
unde a fost găsită o amprentă.
Aţi comparat-o cu amprenta dlui Gallardo, corect?
- Da. - Şi la ce concluzie aţi ajuns?
Tiparul amprentei şi trăsăturile individuale,
am identificat 12, se potrivesc toate.
Ce înseamnă asta?
Amprenta de pe volan este a lui Rafael Gallardo.
Mulţumesc, dle Barston.
Dle Barston, vă deranjează dacă facem un mic experiment?
- Un experiment? - Da. Un experiment cu amprente.
Onorată instanţă, suntem într-o sală de judecată, nu la o lecţie de ştiinţe.
Care este scopul acestui experiment, dle Mason?
Încerc să stabilesc nu doar cum arată amprentele,
ci cum funcţionează întregul proces.
Şi cred că e necesar ca juriul
să înţeleagă dovezile.
- Să fie scurt. - Mulţumesc. Îmi daţi voie?
Mulţumesc. Dle Barston...
Vă rog să alegeţi un deget mare şi să apăsaţi în această tuşieră.
Mulţumesc. Acum puneţi degetul pe această foaie de hârtie.
Perfect. Luaţi acelaşi deget şi apăsaţi în tuşieră din nou.
Acum, în loc să-l puneţi pe hârtie,
puneţi-l pe bucata asta de bandă adezivă, cu partea lipicioasă în sus.
Mulţumesc. Acum, dle Barston,
când vă uitaţi la cele două imagini ale degetului dv., ce observaţi?
Una este mai ştearsă decât cealaltă.
Nimic altceva?
Pentru că aţi folosit banda adezivă, una este inversată.
Una este inversată. Exact!
Având acest lucru în minte,
vă rog să vă uitaţi atent
la această fotografie a arătătorului stâng al lui Rafael Gallardo
şi la cealaltă, a aceluiaşi deget, aceeaşi amprentă
descoperită pe volanul lui Brooks McCutcheon,
şi să-mi spuneţi diferenţa dintre ele.
Nu văd nicio diferenţă.
Şi aveţi dreptate, sunt la fel. Dar există o problemă.
Imaginea asta a fost developată folosind un negativ pus pe dos.
Ştim asta
pentru că numerele şi literele de pe margine sunt inversate.
E destul de greu de văzut, aşa că mi-am permis să le măresc.
Aceasta este imaginea corectă.
Având imaginea corectă în minte,
vă rog, dle Barston,
să vă uitaţi din nou la aceste două imagini
şi să-mi spuneţi care este diferenţa.
Amprenta e pe dos.
Dle Barston, este posibil
ca pârâtul să-şi fi pus propria amprentă
pe volan, pe dos?
Nu, acest lucru nu e posibil în mod natural.
Doar cineva care i-a luat amprenta şi a încercat să o transfere
ar fi putut face asta astfel încât să se obţină o imagine în oglindă, da?
Da.
Cineva precum poliţia sau anchetatorii dlui Milligan.
Obiecţie, este o speculaţie totală!
Nu mai am întrebări, onorată instanţă. Mulţumesc.
Se susţine. Juriul nu va ţine seama de ultimul comentariu al dlui Mason.
- Linişte! - Nu, nu vor face asta.
- Nu cred că ar trebui să fac asta. - Ai încredere în mine.
Mă duc să salut nişte prieteni.
Îţi place?
- Foarte mult. - Bine.
Meriţi, după faptele eroice de azi, din sala de judecată.
A fost în mare măsură meritul lui Perry.
A fost şi el în sala de judecată? Nu am observat.
- Era să uit. - Ce?
Şi eu te iubesc.
Bună!
Bună! Ştiu că sendvişul pe care l-ai adus tu nu te-a dat pe spate,
dar astea sunt murături de la Canter Brothers, de pe Brooklyn Avenue.
Mult mai romantic decât nişte flori. Mulţumesc.
Cu plăcere.
Ai un apartament drăguţ.
Mulţumesc.
- E ceva ce nu faci? - Nu stau la şuetă.
Am reţinut.
Am auzit la radio că lucrurile au mers bine în sala de judecată azi.
Da, cred că am trecut peste un hop.
Deci ai un caz mai puternic decât credeai?
Presupun că da.
- Ai nevoie de o mână de ajutor? - Da.
Bine.
Dă-ţi jos cămaşa. S-ar putea să te murdăreşti.
Da. Pot să ajung acolo.
Cum m-ai găsit? Bine.
Mă întorc repede.
Îmi pare rău.
Pe aici.
Detectivul nostru.
- Nu te cunosc. - Acum îl cunoşti.
Aşa că fă-i pe plac musafirului. Poţi să începi!
Tu i-ai plătit pe fraţii Gallardo să-l împuşte pe Brooks McCutcheon?
Ce? Omule, nu vorbesc cu negrul ăsta.
O să răspunzi la toate întrebările omului ăstuia. Într-un fel sau altul.
Stai puţin, dle profesor.
Înainte să mergem mai departe,
cred că trebuie să plăteşti taxa de intrare.
Cine a fost Iuda în cazul meu?
Mi-e teamă că îl ai în faţa ochilor.
Nu ar fi trebuit să meargă cum a mers,
dar nu o să depun mărturie împotriva ta. Îţi dau cuvântul meu de onoare.
- Cuvântul tău? Atâta tot? - E tot ce am. Ce altceva mai vrei?
Vreau să înţelegi în al cui regat te afli.
Nu am vrut să te jignesc, dle Perkins.
- Şi totuşi, jignirile plutesc în aer. - Haide!
Să vedem ce poate dl Cuvânt de Onoare.
Vrei răspunsuri?
Va trebui să-l baţi pe om până te vor durea pumnii.
Poftim?
- Hei, stai puţin! - Şi dacă nu fac asta?
Atunci, o să te tai până la os.
Eu nu am nicio legătură cu toate astea.
Nici nu ştiu despre ce vorbeşti.
Dle Perkins, te rog... Nu te-am jignit niciodată, omule.
Mă ştii de când eram mic. Dle Perkins, te rog...
Uită-te la mine.
Tu i-ai plătit pe fraţii Gallardo?
- Cine te-a plătit pentru crima asta? - Nu ştiu cum îl cheamă.
Cine? Cine?
Un alb elegant, cu care am mai făcut afaceri înainte.
- Stai puţin, cum adică înainte? - Avea o nevastă care se droga.
Venea de ani buni să cumpere marfă.
De două, trei ori pe săptămână.
El a aflat şi m-a plătit ca să nu-i mai vând droguri.
Nu l-am mai văzut de când a venit pentru treaba cu omorul.
- Cât ai primit atunci? - Omule...
10 miare.
Şi le-ai dat două fraţilor Gallardo?
Ai adus toată nebunia aici, şi mie nu mi-ai dat nimic?
- Negrule... - Stai, stai!
Cum rămâne cu târgul? Nu i-ai mai vândut marfă nevesti-sii.
Nu a mai venit pe aici de ceva vreme.
Dar dacă n-a murit, sigur se va întoarce.
Uită-te la mine. Ce fel de maşină conducea?
Nu ştiu marca. Poate Lincoln. Era albastră.
- E tot ce pot să-ţi spun. - Bine.
- La naiba! - Bine.
- Am aflat tot ce-mi trebuie. - Nu cred.
Cred că băiatul ăsta nu ţi-a spus tot.
Aşa că nu plecăm până când nu obţii o mărturie completă.
Iar el îşi ispăşeşte păcatul.
Haide, omule... Nenorocitule, ţi-am spus tot ce ştiu! Te rog!
Nu o să faci asta! Te rog, omule!
Te rog, opreşte-te!
Opreşte-te, te rog! Nu!
Eşti bine?
Da.
Ce s-a întâmplat?
Clara...
Sunt un om bun?
Eşti un om bun, iubitule.
Eşti bun.
Odihneşte-te.
- Odihneşte-te, iubitule. - Bine.
- Voiai să mă vezi, şefu'? - Stai puţin.
- Cât de bine îl ştii pe Mason? - Îl ştiu.
Vorbiţi despre muncă?
Vorbeam.
Când mai beam câte un pahar.
Închide uşa.
Hei...
Unde ai fost aseară?
Am fost toată noaptea cu Perry la birou, pregătind dosarele pentru azi.
Cum să facem să convingem juriul să treacă peste prejudecăţi...
Am încredere în cei pe care i-am ales, dar...
Nu ai fost la birou, Della.
Am sunat.
Probabil, n-am auzit telefonul sunând.
Dacă se întâmplă ceva, spune-mi.
Eu...
Am fost la muncă.
Laşă nenorocită!
La naiba!
Traducerea FAST TITLES MEDIA