Vamos! Løp!
Jeg har den!
Maria! Vamos!
Hvordan var dette hjemmet vårt?
Det er vanskelig å se på uten å tenke på hva som skjedde.
Jeg vet det.
Men jeg liker å huske de gode tingene også.
Kom igjen, Rafa.
Vet du at det var her jeg så deg første gang?
- Nei. Det kan du ikke vite. - Ikke det? Hvordan vet du det?
Her, da? Ja. Her.
Vi får gode minner igjen.
Få tilbake alt vi mistet.
Et eget hjem. En familie.
Vil du gifte deg med meg, Sofia?
Ja!
Lenge leve de nygifte!
Jeg elsker deg.
Svar.
- Skal du ta den? - Nei.
- Perry. - Mhm?
Når skal du være i retten i dag?
Om cirka en time.
- Perry? - Ja?
Hva driver du med?
Har du vært i Yosemite noen gang?
Nei. Buksene dine er på leketoget ditt.
Takk. Det er et fantastisk sted å ri på.
Det er det nok. Spesielt å ri til solnedgang.
Det er den beste tiden. Vi burde dra.
- Mener du alvor? - Ja.
Akkurat nå.
Jeg tror andre trenger oss i dag.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal kjempe i denne saken.
Vel, du har 58 minutter.
Finn ut av det.
Jeg gleder meg til å høre om det.
Slutt å ringe, Della.
SEND DEM TIL HELVETE
- Klar? - Er du?
- Har jeg noe valg? - Lykke til.
- Takk. - Takk.
Bli med på nok en time med sannhet og justis-
med kampklare Frank Finnerty!
Idet den viktigste rettssaken-
byen vår har sett på lenge fortsetter,-
spør jeg dere; Hvorfor er det bare vitnene-
som må sverge på å fortelle hele sannheten?
Hvorfor må ikke advokatene avlegge samme ed?
Det som ble demonstrert i åpningsinnleggene-
i McCutcheon-drapssaken var en oppvisning...
- ...i høyeste integritet av én... - Alle reiser seg.
...og rent bedrageri av den andre.
Vennligst sitt.
Damer og herrer i juryen, Rafael og Maeto Gallardo,-
som dere ser foran dere i dag, er skyldige i overlagt drap.
De drepte Brooks McCutcheon, en håpets ledestjerne for byen.
Og for hva? Noen dollar og en gullmynt?
Ikke bli narret av sutringen deres om fattigdom og lidelse.
I disse tider, hvem har ikke opplevd vansker av noe slag?
Men hvem blant dere har tydd til drap som botemiddel?
Ingen, selvsagt. Unntatt disse to mennene.
Karaktersvake, uten menneskelighet og anstendighet, kaldblodige...
Damer og herrer, aktoratet hevder-
at Brooks McCutcheon var den siste ledestjernen i byen vår.
Derfor må man lure på hvem som ville skade en så flott mann.
Men når vi presenterer dere for den ekte Brooks McCutcheon,-
vil ingen lure på hvem som ønsket ham død,-
bare hvem som ikke ønsket det.
Og straffen må demonstrere for byens befolkning-
at slik barbarisk atferd blir ikke tolerert.
Aktoratet er innstilt på å manipulere, styre-
og påvirke opinionen på verst tenkelig måte.
Denne saken har allerede blitt en rasistisk heksejakt.
Juryen er i denne saken ikke begrenset til 12.
For dere, medborgere, er også i juryen!
Og vi må sørge for at ingen tillates-
å ødelegge våre lovers integritet, vår frihet,-
og vår Englenes By.
Syvende distrikt er i ferd med å bli et av de fineste og sterkeste i LA.
Det er min store glede å åpne Hope Street Park,-
som et eksempel på hva vi kan oppnå i fellesskap!
Smil til kameraet, damer.
Der, ja. Flott jobbet. Vidunderlig. En fornøyelse.
Hvor er denne kaken jeg har hørt så mye om?
Mange takk.
- Byrådsmann Taylor. - Takk.
- Kan jeg få et ord med deg? - Jeg har hendene fulle nå.
Prøv kontoret mitt.
Jeg prøvde, men de hadde også hendene fulle.
Distriktet mitt har mange behov.
Dette er utenfor distriktet ditt.
Kom til poenget.
Jeg prøver å finne ut hvordan din søster Noreen havnet der.
- Det var en bilulykke. - Kjørte Brooks McCutcheon?
Jeg jobber for advokaten til guttene som ble arrestert.
Hva har Noreens skjebne med Brooks' død å gjøre?
Jeg prøver å danne meg et helt bilde av mannen.
- Brooks kjente Noreen på en måte. - Hun jobbet i firmaet hans. Hva så?
Jeg lurer også på hvordan stadionprosjektet hans-
passer inn i dette, siden det er i ditt distrikt.
Jeg liker egentlig ikke etterforskere.
Særlig ikke skyggeaktige som går der de ikke er velkomne.
Det var en bilulykke. Og det er en privat familiesak.
Og sånn skal det forbli.
Så etterforskningen din stanser her.
For en herlig kake, damer!
Vi kaller Mr. Brian Walsh til vitneboksen.
- Hva er yrket ditt, Mr. Walsh? - Jeg er bussjåfør i byen.
- Hvilken rute kjører du? - Langs Santa Monica Boulevard-
fra Vermont Avenue til Ocean Avenue.
- Når tid kjører du? - Fra kl. 18 til kl. 6.
- Hvor lenge har du kjørt ruten? - I fem år.
Da kjenner du vel stasjonene svært godt?
Baklengs og forlengs.
- Har du mange faste passasjerer? - Jeg kjenner mange av utseende.
Vil du si at om noen av en annen rase-
kom på, ville du merke dem mer?
- Protest. Ledende. - Bifalles.
Jeg skal være mer direkte. Så du de tiltalte-
gå om bord i bussen din kvelden 18. mars?
Ja. Ved Santa Monica og Stanley.
Hvordan kan jeg misse dem? Jeg følger alltid med på sånne.
- Hadde du sett dem før? - Ja, de fleste lørdager.
- Hvor gikk de av? - Ved endestasjonen.
Når kom du til endestasjonen?
Jeg tar fire runder på et skift. Dette var den andre.
Jeg kom dit, som alltid, fem minutter over midnatt.
Fem over midnatt! Ifølge rettsmedisinerens rapport-
inntraff døden, som var kort gange unna stasjonen,-
bør jeg legge til, kl. 1.30.
Nok av tid for Rafael og Matteo Gallardo-
til å gå til piren, finne et skjulested-
og vente på en intetanende kasinobåtkunde-
som Brooks McCutcheon og angripe ham.
Takk, Mr. Walsh, for at du kom hit i dag...
- ...og for jobben du gjør for byen. - Vær så god.
Juryen trodde ham. Ikke press for hardt.
Da guttene gikk av bussen, så du hvor de gikk?
Mot havet, antar jeg.
Unnskyld, antar du? Vet du ikke?
Hadde du noen kontakt med dem?
- Nei. - Spurte du hvor de skulle?
Sa de: "Vi skal drepe McCutcheon."
- Protest! Mangfoldig argumenterende. - Bifalles.
- Mr. Mason. - La meg si det annerledes.
Utover å se guttene gå av bussen,-
hva mer kan du fortelle oss at du vet de gjorde-
eller ikke gjorde den kvelden?
Ingenting, antar jeg.
De kan ha gått i tusen ulike retninger-
og gjort tusen ting. Nå er du i en fullsatt rettssal.
Begås en forbrytelse i nærheten,-
vil du skylde på noen her fordi du ser oss her nå,-
eller vil du anta noe?
Hvis de ser like tvilsomme ut som deg, så, "Mr. Markspist".
Orden.
Ikke tolk noe.
- Men de lo av deg. - De lo av det han sa.
Og fyren var en kødd, unnskyld språket.
Jeg så hvordan noen i juryen så på guttene.
- Kunne du ikke protestert mer? - Det var ikke noe å protestere på.
Nå må jeg vise juryen hvem som helst andre-
som kan ha drept Brooks.
- Hvem da? - Jeg vet ikke.
Bare en annen mistenkt å fokusere på.
Mr. Mason!
Hva om det var noen andre som ønsket ham død?
Jeg vet ikke hvor ellers jeg skal ha det.
Jeg tenkte at Gud ville beskytte dem under her.
- Hvor mye? - 2000 dollar.
Jeg bør nok ta vare på dette.
- Sixth og Spring. - Skal bli.
Jeg vet ikke når kvinnen visste de var hyret:
Før drapet, eller om guttene tilstod fordi de ble tatt.
Leiemord?
- Hvorfor er du ikke mer opprørt? - Det er jeg.
Historien om et ran som gikk galt, føltes aldri riktig.
Dette gir mening.
Nå må vi bare finne ut hvem som ønsket Brooks død.
2000 er ikke småpenger.
Kanskje Holcomb? Han lar seg gladelig bestikke.
Hva med byrådsmann Taylor?
Dekker en byrådslønn det? Vet ikke.
Hva med all smøringen de får?
Og han rødmet voldsomt da jeg nevnte Brooks.
Ok, så Brooks gjør noe galt mot Taylors søster.
- Spekulativt. - Byrådsmannen vil ha hevn.
McCutcheons må ikke mistenke ham for det.
Han hyrer to unge menn, via mellommenn.
De kverker Brooks. Ingen mistenker noe.
- Hva? - Alt er spekulasjon.
Jeg vet! Vi trenger noe, Della. Et veikart.
Vi må snakke med klientene våre.
Da må vi begynne å gå. Vi skal i retten om 25 minutter.
- Vi må be om utsettelse. - Da trenger vi god grunn.
- Dommeren gir oss ikke bare en. - Finn på noe.
- Er ikke det feltet ditt? - Sant nok.
Alle reiser seg!
- Dommer... - Dommer...
...aktoratet ber om pause, så vi kan konferere med forsvaret.
Livstid i fengsel uten mulig prøveløslatelse,-
uavhengig hvem som tilstår å ha avfyrt skuddet.
Gallardos blir satt i San Quentin,-
uten mulighet for å bli flyttet til et mildere sted-
noen gang under hele fengslingen.
- I hele deres liv, mener du? - Brødrene må tilstå...
...i retten om hva som skjedde den kvelden,-
erkjenne skyld på alle punkter-
og la talen bli kringkastet på radio.
- Det er et godt tilbud. - Ms. Street har rett.
- Jeg vil vite hvorfor du tilbyr det. - Ja.
For du har rett, Della. De er så unge.
Vi har fått nok lidelse. Famiien McCutheon.
Og ja, familien Gallardo også.
Rettssaken gjør hele byen anspent.
Og du hadde også rett, Mason. Ting bør ikke bli stygt.
Medfølelse er også en del av jobben min.
La dem lide litt mindre, da.
25, og mulighet for prøveløslatelse om 15.
Utenkelig. Noe mindre, og jeg blir hengt med dem.
- 30, og de kan få... - Hamilton. Hva er dette?
Fram til i dag var du "heng dem høyt"-fyren.
- Men nå er du nådens prins? - Liker dere ikke avtalen?
La toget gå og ta sjansen til fots.
Det vil du vel. Du må hate denne avtalen.
- Det er irrelevant. - Tilbudet tar dødsstraff av bordet.
Klientene deres berger livet.
Det er det beste dere får og det meste jeg tilbyr.
Ta det med til klientene og svar meg innen dagen.
Hamilton kunne knapt se meg i øynene.
- Hvem presset ham? - Tja. Lydell? Byrådsmannen?
Hvem ellers kan det være?
- Hva vet de som vi ikke vet? - Og hvorfor gir Ham etter for dem?
Det handlet ikke bare om å få penger.
Hva var det da? Sannheten denne gang.
Dere vet det store stadionet de bygde?
McCutcheons stadion? Ja visst.
Det var nabolaget vårt. Hele familien vår bodde der.
Politiet kom inn.
Som løpske okser. De trampet på hva som helst.
LAPD, lukk opp!
Dere krenker McCutcheons eiendom!
- Politi! - La broren min være!
- Kom dere til helvete ut! - Tenn opp, gutter!
- Forlat dette stedet. - Tenn på!
- Matteo! - Vennligst forlat området.
La oss gå!
Tenn på!
- Og i all forvirringen... - Rafa!
- ...ble lillesøster borte. - Rossana?
Rossana!
- Rossana! - Rossana!
DET NYE MCCUTCHEON STADION VÅR FRAMTID SAMMEN!
Jeg hørte henne skrike...
...til jeg ikke gjorde det.
Beklager. Jeg kan ikke forestille meg det.
Statsadvokaten tilbyr en avtale.
Begge erkjenner seg skyldige. Livstid uten prøveløslatelse.
- Hva om vi ikke tar den? - Rafa.
- Hva skjer? - Dere unnslipper ikke justis.
- Dere drepte en mann. - Ja, men av desperasjon.
- Og av sult. - Jeg hatet ham.
Vi var ikke de eneste.
Dere tok et liv. Uansett grunn, kan det ikke tas tilbake.
Men som du sa, var det ikke bare du som skjøt.
Den som presser statsadvokaten, har innflytelse.
Og hvis de presser Burger med bare det vi vet,-
hva skjer når vi graver mer i hvem som står bak dette?
- Da tilbyr de noe bedre. - Ville ikke du gjort det?
- Jo, det ville jeg. - Vi vet jo ikke noe mer.
Dere vet hvem som hyret dere. Det er første trinn i stigen.
- Jeg trenger bare et navn. - Jeg er med.
- Hva med deg, Matteo? - Jeg vet ikke.
- Det er risikabelt. - Og så? Vil du ta imot avtalen?
- Da kan Maria besøke faren sin. - Jeg vil ikke dø her!
Og som Mr. Mason sa, vi må ikke bøte for dette alene.
Men han kan ikke garantere noe.
- Kan du? - Nei.
Taper vi, går dere til galgen, og jeg går hjem.
Avgjør om dere stoler på meg.
- De tar ikke imot den. - Ikke det?
Det er godt nytt. For oss begge.
Mason bestod juseksamen kun etter få timers lesing, Tommy.
Han er kløktigere enn du tror.
Her kommer han.
Beklager, det tok et par timer før guttene ga oss et navn.
- Ozzie Jackson. - Han driver business på Central.
Central? En sånn fyr krangler neppe med en sånn som Brooks.
Dette er en mellommann.
Nå har vi sjansen til å gi dem en bedre avtale.
I går ville vi drept for enhver avtale.
Nå vet jeg hvordan jeg skal kjempe, Della.
Fikk du en beskrivelse av Ozzie Jackson?
Ja, man kan visst kjenne ham igjen på føttene.
Han går alltid i Converse-sneakers.
Hei. Har du sett en voksen mann i sneakers som jobber på Central?
Tror du arbeidsløse meg-
henger på hjørnet med skurker og avskum nå?
Slapp av, Mo. Clara har sett på leiligheter.
Vi flytter ut snart.
Det haster ikke. La meg se.
Ja. Central og 43rd. Han er i gjengen til Perkins.
Vil du virkelig stikke nesen i alt det?
Saken begynner å føles større enn meg.
Fyren sier ikke stort, gjør han vel? Få se på bicepsen igjen, Paul.
Hold kjeft.
Takk, Mo.
Selvsagt.
En fyr i Converse-sneakers?
Til Mr. Perkins.
Hvor fikk du disse?
Fra fyren som tok dem. Disse og alle de andre-
som fikk deg i trøbbel med hvitingene i sentrum.
Jeg har aldri hatt trøbbel her. Jeg drev rent.
Men nå følger noen med på meg overalt.
De bare venter på at Perkins skal bli skurken de ønsker seg.
Det sies at Ozzie Jackson betalte de meksikanske guttene-
til å ekspedere McCutcheon.
Og noen betalte Ozzie, Mr. Perkins.
Hva han enn fikk, må han ha glemt å dele med Mr. Perkins.
- Hvor mye fikk han? - Vet ikke, så hjelp meg å finne ham.
Men hvis jeg vet om Ozzie,-
vet statsadvokaten det snart også.
Og kobler han det til deg,-
snakker vi ikke bare om noen år i San Quentin.
Det blir en tur til hengeløkken.
Jeg vet du er ute på kausjon til rettssaken om bedrageritiltalene.
Den eneste som kan vitne om at bildene er ekte, er fotografen.
Og om han tier, blir alle bevisene de har mot deg, avvist.
Hjelp meg med Ozzie, så hjelper jeg deg med knipseren.
Det er en god handel.
Slyngen kommer fra høyre og går ut på samme side her.
Vil du si at det er et særpreget trekk...
- ...i Rafaels fingeravtrykk? - Ja.
Bare så det er tydelig for juryen:
Det er umulig for to personer å ha identiske fingeravtrykk?
- Det er korrekt. - Mr. Barston...
...bildet til venstre for juryen viser rattet på McCutcheons bil.
Der fant man fingeravtrykk.
Har du sammenlignet det med Mr. Gallardos?
- Ja. - Hva fant du ut?
Slyngemønsteret og individuelle egenskaper...
- ...12 i alt, matcher. - Hva betyr det?
Fingeravtrykket på rattet tilhører Rafael Gallardo.
Takk, Mr. Barston.
Kan vi gjøre et lite eksperiment, Mr. Barston?
- Eksperiment? - Ja. Om fingeravtrykk.
Dette er en rettssal, ikke en naturfagtime på skolen.
Hva er hensikten, Mr. Mason?
Jeg vil etablere hvordan prosessen med fingeravtrykk foregår.
Jeg mener det er nødvendig for at juryen skal forstå beviset.
- Gjør det kort. - Takk, dommer.
Kan jeg? Takk. Nå, Mr. Barston,-
kan du velge en tommel og sette den på blekkmatten?
Takk. Kan du sette tommelen ned på dette arket?
Perfekt. Press samme tommel mot blekkmatten igjen.
Istedenfor å sette den på det arket,-
kan du denne gangen sette den på denne teipen, med klisteret opp?
Takk. Nå, Mr. Barston...
Når du ser på de to bildene av tommelen din, hva ser du?
Det ene er mer gnidd utover...
- ...enn det andre. - Ikke noe mer?
Du brukte teip, så det ene er bakvendt.
Det ene er bakvendt! Nettopp.
Med det i tankene, kan du ta en nærmere titt-
på dette bildet av Rafael Gallardos venstre pekefinger-
og det andre. Samme finger, samme avtrykk,-
men funnet på Brooks McCutcheons ratt.
- Si meg forskjellen. - Jeg ser ingen forskjell.
Du har rett! De matcher. Men det er et problem.
Bildet ble utviklet med et bakvendt negativ.
Det vet vi fordi tallene og bokstavene-
på negativet er reverserte.
Det er vanskelig å se, så jeg forstørret dem.
Dette er det korrigerte bildet.
Med det korrigerte bildet i tankene, kan du-
ta en ny titt på de to bildene...
...og si meg forskjellen?
- Avtrykket er bakvendt. - Avtrykket er bakvendt.
Er det mulig at tiltalte kan sette-
sitt eget fingeravtrykk på rattet bakvendt?
Nei, det er naturligvis ikke mulig.
Bare noen som tok avtrykket og prøvde å overføre kunne det...
- ...så det ville gi et speilbilde? - Riktig.
- Kanskje politi eller Milligans folk. - Protest! Ren spekulasjon!
Ingen flere spørsmål, dommer. Takk.
Bifalles. Juryen vil se bort fra Mr. Masons siste kommentar.
- Orden! - Nei, det vil de ikke.
- Jeg vet ikke om jeg burde dette. - Bare stol på meg.
Takk.
Jeg skal møte noen venner.
- Nyter du det? - Enormt mye.
Bra. Du fortjener det, etter heltebragden i retten i dag.
Det var stort sett Perry.
Var han i retten? Det merket jeg ikke.
- Det glemte jeg nesten. - Hva?
Jeg elsker deg også.
- Hallo. - Hei. Jeg vet dippen du tok med...
...ikke var noe for deg.
Men dette er sylteagurk fra Canter Brothers på Brooklyn Av.
Det er mer romantisk enn blomster. Takk.
Bare hyggelig.
- Du har et hyggelig hjem. - Takk.
- Er det noe du ikke kan? - Småprate.
Notert.
Jeg hørte på radioen at det gikk bra for deg i retten i dag.
Ja, vi kan ha rundet et hjørne.
Du har kanskje en bedre sak enn du trodde?
Jeg har kanskje det.
Vil du ha hjelp?
- Ja. - Ok.
Ta av deg skjorten. Den kan bli skitten.
Ja, jeg kan komme.
Hvordan fant du meg? Ok.
Jeg er straks tilbake.
Beklager.
Denne vei.
Mannen som stiller spørsmål.
- Jeg kjenner ikke deg. - Nå gjør du det.
Så hjelp gjesten vår. Vær så god.
Betalte du Gallardos for å skyte Brooks McCutcheon?
Hva? Jeg snakker ikke til denne fyren.
Du skal svare på alt han spør om. På en eller annen måte.
Vent nå, professor.
Før vi når den andre delen av samtalen,-
må du betale inngangspenger. Hvem er judasen min?
Jeg er redd du ser på ham.
Det skulle ikke gå sånn, men jeg vitner ikke. Du har mitt løfte.
Ditt løfte? Er det alt?
Det er alt jeg har. Hva mer trenger du?
Du må forstå hvis kongerike du er i.
- Jeg mener ikke å være respektløs. - Respektløshet henger i luften.
- Kom igjen, da... - Nå...
La oss se hva "Mr. Løfte" er laget av. Vil du ha svar?
Bank opp fyren til neven verker.
Hva? Vent, hva?
Hva om jeg ikke gjør det?
Da kutter jeg av neven din.
Hva faen? Slipp meg løs!
Jeg har ikke noe med dette å gjøre. Jeg vet ikke hva dere snakker om!
Jeg har aldri vanæret deg!
Du har kjent meg siden jeg var barn. Vær så snill!
Se på meg.
Betalte du brødrene Gallardo?
- Hvem betalte deg for angrepet? - Jeg vet ikke navnet.
Hvem?
En fancy hviting jeg har gjort business med før.
- Hva mener du med "før"? - Han er gift med et dophue.
Hun har kommet for å kjøpe i årevis. To-tre ganger i uken.
Han betalte meg for å ikke selge henne dop.
Jeg har ikke sett ham siden han kom angående drapet.
Hvor mye fikk du?
10 000!
Ok, og så ga du 2000 til Gallardos av det?
Stelte du til så mye trøbbel her, uten å gi meg noe?
Vent. Hva med avtalen?
Du sluttet å selge H til kona hans.
Hun har ikke vært her på en stund. Men lever de, kommer de alltid.
Hør på meg. Hva slags bil kjører hun?
Jeg vet ikke... Lincoln, kanskje. Blå. Det er alt jeg kan si.
Ok, ok.
- Faen! - Ok. Jeg har alt jeg trenger.
Det tror jeg ikke.
Gutten skjuler fortsatt ting for deg.
Vi går ikke før du får en full tilståelse...
...og han bøter for sine synder.
Kom igjen, din jævel! Jeg sa alt jeg vet!
Vær så snill! Du må ikke gjøre dette!
Ikke mer! Slutt, vær så snill!
Slutt, vær så snill! Nei!
- Går det bra? - Ja.
Hva er galt?
Clara.
Er jeg god?
Du er god, kjære.
Du er god.
Hvil.
- Hvil, kjære. - Ok.
- Ville du se meg, sjef? - Et øyeblikk.
Hvor godt kjenner du Mason?
- Jeg kjenner ham. - Snakker dere om jobb?
Vi gjorde det før, når vi tok noen pils.
Lukk døren.
Hei.
Hvor var du i går kveld?
Perry og jeg var på kontoret og forberedte papirene til i dag.
Vi la strategi for hvordan vi skjærer gjennom juryens fordommer.
Jeg har tro på de vi valgte, men likevel.
Du var ikke på kontoret, Della. Jeg ringte.
Vi hørte neppe telefonen.
Hvis noe foregår, så bare si det til meg.
Jeg...
Jeg jobbet.
Din jævla feiging.
Helvete.
Tekst: Eivor Rosenberg Iyuno