- Menj! - Fogom.
Siess! Vamos!
Hogy lehetett ez az otthonunk?
Nem tudok úgy ránézni, hogy ne jusson eszembe, ami történt.
Tudom.
De én szeretek visszaemlékezni a jó dolgokra is.
Gyere, Rafa!
Tudtad, hogy itt láttalak meg először?
Nem. Azt nem tudhatod.
Honnan tudod?
Akkor itt?
Igen, itt.
Lesznek még szép emlékeink.
Visszaszerzünk mindent, amit elveszítettünk.
Lesz saját házunk.
Családunk.
Leszel a feleségem, Sofía?
Igen.
- Igen. - Éljen az ifjú pár!
PERRY MASON 2. ÉVAD 5. RÉSZ
Szeretlek.
Vegye fel!
- Felveszed? - Nem.
Perry!
Hánykor van jelenésed a bíróságon?
Úgy egy óra múlva.
- Perry! - Igen?
Mit művelsz?
Jártál már a Yosemite-ben?
Nem. A nadrágod a játékvonatodon van.
Köszönöm! Csodálatos ott lovagolni.
Bizonyára, különösen belelovagolni a naplementébe.
Az a legjobb.
Elmehetnénk.
- Komolyan mondod? - Igen.
Most azonnal.
Ma máshol van ránk szükség.
Nem tudom, hogyan álljak ehhez az ügyhöz. Tényleg nem.
Hát, még van 58 perced.
Találd ki!
Alig várom, hogy beszámolj!
Ne hívogasson, Della!
Készen áll?
És ön?
Van választásom?
- Sok szerencsét! - Köszönjük!
Köszönjük!
Tartsanak velünk az igazság és jog óráján
a Fáradhatatlan Frank Finnertyvel!
Ahogy közeleg városunk valaha látott legfontosabb bírósági tárgyalása,
felteszem önöknek a kérdést:
Miért van az, hogy csak a tanúknak
kell megesküdniük, hogy csakis az igazat mondják?
Miért nem kell letenniük ugyanezt az esküt az ügyvédeknek is?
Mert amit a nyitóbeszédekben hallottunk
a McCutcheon-ügy meghallgatásán,
az egyfelől a teljes feddhetetlenség megnyilvánulása volt,
másfelől a végtelen szélhámosságé.
Foglaljanak helyet!
Tisztelt esküdtszék,
Rafael és Mateo Gallardo, a két férfi, akiket ma itt láthatnak,
bűnösek a szándékos emberölés vádjában.
Meggyilkolták Brooks McCutcheont, városunk reménysugarát.
És miért? Pár dollárért és egy aranyérméért.
És ne tévesszen meg senkit a meséjük a szegénységről és szenvedésről,
mert ezekben az időkben
ki nem élt át nehézséget valamilyen formában?
De melyikük folyamodott gyilkossághoz megoldás gyanánt?
Egyikük sem, természetesen. Nem úgy, mint ez a két férfi.
Jellemtelen, embertelen, tisztességet nem ismerő, hidegvérű...
Hölgyeim és uraim, a védelem egyetért,
hogy Brooks McCutcheon volt városunk utolsó fénylő csillaga.
Így felmerül a kérdés, hogy ki akarna ártani egy ilyen derék embernek.
De ha bemutatjuk önöknek a valódi Brooks McCutcheont,
nem azt fogják kérdezni, ki akarhatta megölni,
hanem hogy ki nem.
És a büntetésnek például kell szolgálnia városunk polgárainak,
hogy az ilyen mértékű barbár viselkedést nem fogjuk eltűrni.
A vád eltökélt célja manipulálni
és befolyásolni a közvéleményt, a lehető legálnokabb módon.
Az eljárás mostanra
nem más, mint egy rasszista boszorkányüldözés.
Az esküdtszék ezúttal nem egy tucat emberből áll.
Mert önök, honfitársaim, szintén az esküdtszék tagjai!
És tennünk kell azért,
hogy senki se rombolhassa le a törvényeink egységét,
a szabadságunkat
és az Angyalok városát.
Los Angeles egyik legkiválóbb kerülete a hetedik.
Ezért nagy örömömre szolgál, hogy felavathatom ezt a lenyűgöző pavilont,
amely ragyogó példája annak, hogy mi mindenre vagyunk együtt képesek.
Mosolyt kérek a hölgyektől.
Meg is volnánk.
Szép volt. Csodálatos. Örvendtem.
Hol van az a torta, amiről annyit regéltek?
Köszönöm szépen!
- Taylor tanácsos! - Köszönöm!
- Tudna rám szánni egy percet? - Most tele van mindkét kezem.
- Próbálkozzon az irodámban! - Próbálkoztam,
de ott is azt mondták, hogy nagyon elfoglalt.
Nos, a kerületemben sok a teendő.
Ez kívül esik az ön kerületén, tanácsos úr!
Térjen a tárgyra!
Csak igyekszem kideríteni, hogyan került oda a húga, Noreen.
Autóbaleset volt.
És Brooks McCutcheon volt a sofőr?
Az ügyben letartóztatott fiúk ügyvédje nevében járok el.
Mi köze a Noreennal történteknek Brooks halálához?
Én csak szeretnék teljes képet kapni a úrról.
Brooks ismerte Noreent valamilyen minőségben.
Noreen a cégénél dolgozott. Hát aztán!
És az is elgondolkodtató,
hogyan illeszkedik a stadionja ebbe az egészbe,
elvégre az ön kerületéhez tartozik.
Nem igazán rajongok a nyomozókért.
Főleg az ilyen sötét alakokért,
akik odatolakodnak, ahol nem látják őket szívesen.
Autóbaleset volt. És ez egy privát, családi ügy.
És ez így is fog maradni.
Szóval a nyomozása...
itt ér véget.
Ez minden, amire vágytam. Gyönyörű.
A vád Mr. Brian Walsht szólítja a tanúk padjára.
- Mr. Walsh, mi a foglalkozása? - A városnál vagyok buszvezető.
- És milyen útvonalon vezet? - Át a Santa Monica Boulevardon
a Vermont Avenue-tól az Ocean Avenue-ig.
- A nap melyik szakában vezet? - Este hattól reggel hatig.
És mióta vezet ezen az útvonalon?
Öt éve.
Akkor bizonyára jól ismeri az útvonalat és a megállókat.
Mint a tenyeremet.
Sok a törzsutasa?
Sokukat ismerem látásból, hogyne.
És ha más rasszú személy szállna a buszra, hamarabb feltűnne?
Tiltakozom, rávezetés.
- Helybenhagyom. - A tárgyra térek.
Látta a vádlottakat felszállni a buszra
március 18. estéjén?
Igen. A Santa Monica és a Stanley sarkán.
Felismerem őket. Rajta tartom a szemem a fajtájukon.
- Látta őket korábban? - Igen, szombat esténként.
- Meddig utaztak? - Egészen a végállomásig.
Hánykor ért a végállomásra?
Négy kört teszek meg egy műszak alatt.
Ez volt a második, és mint mindig, 0:05-kor értem oda.
0:05. A halottkém jelentése szerint
a gyilkosság időpontja, ami egy rövid sétányira történt a buszmegállótól,
hajnali 1:30.
Bőven volt ideje Rafael és Mateo Gallardónak
lejutni a mólóhoz, keresni egy rejtekhelyet,
kivárni egy kaszinóhajó látogatóját, ez esetben Brooks McCutcheont.
És megtámadni.
Köszönöm, Mr. Walsh, hogy megjelent ma itt,
és a mindennapi munkáját a városért!
Szívesen.
Az esküdtek bevették, ne menjen neki túlságosan!
Mr. Walsh, amikor a fiúk leszálltak a buszról,
látta, hogy melyik irányba indultak el?
Az óceán felé, arra tippelek.
Elnézést, arra tippel?
Arra tippel, de nem tudja?
Kapcsolatba került velük, miután leszálltak?
- Nem. - Kérdezte tőlük, hova mennek?
Azt felelték, "megölni Brooks McCutcheont"?
- Tiltakozom. Összetett érvelés. - Helybenhagyom.
- Mr. Mason... - Elnézést, átfogalmazom!
Mr. Walsh, azon kívül, hogy akkor és ott látta leszállni a fiúkat,
mit tud még mondani arról, hogy mit tettek vagy nem tettek aznap este?
- Hát, gondolom, semmit. - Úgy van.
Ezerfelé indulhattak el, ezer dolgot csinálhattak.
Ön egy színültig teli tárgyalóteremben ül.
Ha egy mérföldnyire, két órán belül történik egy bűneset,
tanúskodni fog, hogy itt volt a tettes, mert látott minket,
vagy akkor is tippelni fog?
Igen, ha olyan simlisnek tűnnek, mint maga, Mr. Pondró!
Csendet!
Nézze, nem kell semmit belemagyarázni!
- De kinevették. - Nem, azon nevettek, amit mondott.
És az a fazon egy pöcs, már elnézést.
Láttam, hogy egyes esküdtek hogyan néznek a fiúkra.
- Miért nem tiltakozott többet? - Mert nem volt mi ellen.
Most az a dolgom, hogy meggyőzzem az esküdteket, hogy bárki más is
felelős lehet Brooks haláláért.
Például?
Nem tudom. Egy másik gyanúsított, akire figyelhetnek.
Mr. Mason!
És ha lenne valaki más, aki a halálát akarta?
Nem találtam neki más helyet.
Gondoltam, ha itt tartom, talán a Jóisten megvédi.
- Mennyi ez? - Kétezer dollár.
Szerintem nálam jobb helyen lesz.
- A Hatodik és a Spring sarkára. - Rendben, uram!
Nem tudom, hogy a nők mikor jöttek rá, hogy felbérelték őket.
Vagy a gyilkosság előtt, vagy a fiúk azért vallották-e be, mert lebuktak.
Bérgyilkosság? Hogyhogy nem lehangoltabb?
Elhiheti, az vagyok.
De az egész félresikerült rablás maszlagot eddig se vette be a gyomrom.
Ennek van értelme.
Most már csak ki kell derítenünk, ki akarta Brooks halálát.
Két lepedő, ez nem smafu.
Ott van Holcomb. Ő sosem volt szégyellős, ha kenőpénzről volt szó.
Mi a helyzet Taylor tanácsossal?
Futotta volna rá a köztisztviselői fizetésből? Nem is tudom.
És a sápból, amit leadnak nekik?
Elvörösödött a feje, amikor felhoztam Brookst.
Úgy van, szóval Brooks valahogy kárt tesz Taylor húgában.
Egy pillanat, ez spekuláció!
A tanácsos bosszúért kiált, de el kell kerülnie a látszatát,
hogy McCutcheonék ne gyanakodjanak rá.
Felbérel két srácot, valószínűleg a közelből.
Elintézik Brookst. Senki nem gyanakszik.
- Mi az? - Az egész csak feltételezés.
Tudom... Della, kell valami, kell egy kapaszkodó!
De először beszélnünk kell az ügyfelekkel.
Akkor jobb, ha indulunk. 25 perc múlva a bíróságon kell lennünk.
Szünetet kell kérnünk.
Ahhoz egy baromi jó indok kéne. A bíró nem adja meg csak úgy.
- Találjon ki valami baromságot! - Az nem a maga asztala?
Jogos.
Álljanak fel!
- Leülhetnek. - Bíró úr...
Bíró úr, a vád szeretne szünetet indítványozni,
hogy tanácskozhassunk a védelemmel!
Tényleges életfogytiglani börtönbüntetés mindkettőjüknek,
függetlenül attól, hogy melyikük húzta meg a ravaszt.
A két Gallardo a San Quentinbe kerül,
nem kérvényezhetik az áthelyezésüket egy kevésbé szigorú intézménybe
az elzárásuk teljes ideje alatt.
Vagyis ebben az életben?
A testvéreknek vallomást kell tenniük a bíróság előtt a történtekről,
bűnösnek kell vallaniuk magukat minden vádpontban,
és engedélyezniük kell, hogy a beszédüket a rádió közvetítse.
- Ez egy jó ajánlat. - Miss Streetnek igaza van.
- Csak érdekelne, miért ajánlja fel. - Igen.
Mert igaza van, Della, még csak gyerekek!
Eleget szenvedett a McCutcheon család,
és igen, a Gallardo család is.
Ez az ügy már így is felzaklatta a várost.
És önnek is igaza volt, Mason, nem kell, hogy eldurvuljon a helyzet!
Az együttérzés is része a munkámnak.
Akkor hadd szenvedjenek kevesebbet! 25 év, feltételes szabadulás 15 után.
Ki van zárva, nem... Ha kevesebbet kapnak, velük együtt lógatnak fel.
- Harminc, és esélyt a... - Hamilton... Mi ez az egész?
Mert egészen máig ön volt a leglelkesebb hóhérjuk.
- Hirtelen megesett rajtuk a szíve? - Nem tetszik az alku?
Akkor engedjék el ezt a hajót, és ússzanak át a túloldalra!
Annak tudom, hogy örülne. Biztos irtózik ettől az alkutól.
Nem számít, ő mit gondol. Az ajánlatom,
hogy félretesszük a halálbüntetést, megmenti a védenceik életét.
Ez a legjobb, amit tehetnek, és ennél jobb ajánlatot nem várhatnak tőlem.
Beszéljék meg az ügyfeleikkel, és még ma jelezzenek felém!
Hamilton alig mert a szemembe nézni.
- Ki tartja sakkban? - Nem tudom.
Lydell tanácsos? Ki más lehetne?
- Mit tudnak, amit mi nem? - És miért hagyja magát Ham?
Nem csak arra ment ki, hogy pénzhez jussunk.
Akkor mire? Az igazat akarom hallani.
Ismeri azt a nagy stadiont, amit pár éve építettek?
McCutcheon stadionját? Persze.
Az a mi környékünk volt. Ott lakott az egész családunk.
Majd jöttek a rendőrök.
Mint a fejvesztett bikák, le se szarták, kit taposnak el.
LAPD, kinyitni!
Birtokháborítást követnek el McCutcheon tulajdonán.
Rendőrség!
Ne bántsák az öcsémet!
- Tűnés innen a picsába! - Porig égetni!
Felgyújtani!
Eresszen!
És a nagy zűrzavarban...
elveszítettük a húgunkat.
- Hol van Rossana? - Rossana!
Rossana!
AZ ÚJ MCCUTCHEON STADION OTTHONA
Hallottam, hogy sikítozik.
Aztán elhallgatott.
Sajnálom, el se tudom képzelni.
A kerületi ügyész alkut ajánlott.
Mindketten bűnösnek vallják magukat.
Életfogytiglan, tényleges.
- És ha nem megyünk bele? - Rafa!
Akkor mi történne?
Nem úszhatják meg. Megöltek egy embert.
Igen, de kétségbeesésünkben. Éheztünk.
- Gyűlöltem őt. - Nem mi voltunk az egyetlenek.
Kioltottak egy életet, mindegy, milyen okból. Ezt nem lehet visszacsinálni.
De ahogy mondta, nem egyedül húzták meg azt a ravaszt.
Bárki is gyakorol nyomást az ügyészre, befolyásos ember.
És ha a mostani tudásunk elég, hogy Burgert ugráltassák,
mi lesz, ha beleássuk magunkat, és felfedjük, ki áll az egész mögött?
Jobb alkut csikarhatunk ki az ügyészből.
- Azt gondolom. - Igen, én is.
- De nem tudunk többet. - Azt igen, hogy ki bérelte fel.
Ez az első fok a létrán.
Csak egy névre van szükségem.
Benne vagyok.
- És ön, Mateo? - Nem tudom.
Rizikós.
Vagyis? Belemész az alkuba?
María legalább meglátogathatná az apját.
Nem akarok itt meghalni.
Mr. Mason is megmondta, nem kell egyedül elvinnünk a balhét.
De nem is garantál semmit.
- Vagy igen? - Nem.
Ha veszítünk, maguk mennek a bitófára, én meg haza.
Szóval döntsék el, bíznak-e bennem!
- Nem fogadják el. - Nem?
Ez jó hír. Mindkettőnknek.
Tommy?
Mason mindössze pár óra tanulással tette le a jogi vizsgát.
Sokkal ravaszabb, mint gondolnád.
Itt jön.
Sajnálom. Kellett pár óra, mire a fiúk kinyögték a nevét.
Ozzie Jackson.
A Centralon szed védelmi pénzeket.
A Centralon? Egy ilyen ürgének nem lenne dolga egy Brooksszal.
- Kellett egy közvetítő. - Igen.
Most már van esélyünk kialkudni egy jobb ajánlatot.
Tegnap még ölni tudtunk volna bármilyen alkuért.
Della... Most már tudom, hogyan fogjak hozzá. Komolyan.
Adtak személyleírást erről az Ozzie Jacksonról?
Igen. Azt mondták, a lábairól ismerni fel.
Mindig Converse tornacipőt hord.
Te...
Nem láttál egy felnőtt férfit tornacipőben dolgozni a Centralon?
Azt hiszed, munkanélküliként az utcán flangálok
a tolvajokkal meg a nyikhajokkal?
Ne aggódj, Mo!
Clara már nézegeti a lakásokat, nemsokára eltűnünk innen.
Nem kell sietni.
Mutasd!
Igen. A Central és a 43. sarka. Perkins bandájához tartozik.
Biztos bele akarod ütni az orrod?
Attól tartok, hogy ez az ügy kifog rajtam.
A srác nem tűnik nagy falatnak. Hadd nézzem azt a bicepszet, Paul!
Menj a francba!
Köszönöm, Mo!
Szívesen.
- Láttatok egy Converse-cipőst? - Nem.
Mr. Perkinsnek.
Honnan szerezte ezeket?
Az ürgétől, aki fotózta.
A többi képpel együtt, amik miatt meggyűlt a baja a fakabátokkal.
Eddig soha egy problémánk sem adódott. Ez egy tiszta üzlet.
Most meg... Mindenhol figyelnek.
Arra várnak, hogy az öreg Perkinsre ráfoghassák, hogy egy gengszter néger.
Nos, Mr. Perkins, úgy hírlik,
hogy Ozzie Jackson fizette le a két mexikói fiút,
hogy intézzék el a McCutcheon srácot.
És Mr. Perkins, valaki Ozzie-nak is fizetett.
És bármennyit is kapott, elfelejtette leadni a sápot Mr. Perkinsnek.
Mennyit kapott?
Nem tudhatom, amíg nem segít előkeríteni.
Csakhogy ha én tudok Ozzie-ról,
akkor előbb-utóbb az ügyész is tudomást szerez róla.
És ha összekötik önöket, akkor...
Mr. Perkins, nem csak... évekről beszélünk San Quentinben,
így egyenes lenne az út a bitófára.
Tudom, hogy óvadékkal van szabadlábon, amíg tart a zsarolásos eljárása.
Csak az tud tanúskodni a képek valódiságáról,
aki készítette azokat.
És ha tartja a száját,
minden ön ellen gyűjtött bizonyíték megy a kukába.
Szóval hozzon össze Ozzie-val, én pedig segítek önnek
megegyezni a fotósunkkal.
Tisztességes üzlet.
A középső barázdák jobbról érkeznek, és ugyanezen az oldalon távoznak.
És azt állítja, ez Rafael Gallardo ujjlenyomatának megkülönböztető jegye?
- Igen. - Csak hogy...
egyértelmű legyen az esküdtszéknek.
Kvázi lehetetlen,
hogy két embernek egyforma ujjlenyomata legyen.
- Ez így van. - Mr. Barston,
látható egy fénykép az esküdtektől balra
Mr. McCutcheon autójának kormányáról, ahonnan az ujjlenyomatot vették.
Ezt összevetette Mr. Gallardo ujjlenyomataival, igaz?
- Igen. - És mire jutott?
A hurok mintázata és az egyedi jellemzők,
melyekből 12-t azonosítottam, mint egyeznek.
Vagyis?
A kormányon található ujjlenyomat Rafael Gallardóé.
Köszönöm, Mr. Barston!
Mr. Barston, megengedné, hogy elvégezzünk egy apró kísérletet?
- Kísérletet? - Igen, az ujjlenyomatok kapcsán.
Bíró úr, ez egy tárgyalóterem, nem iskolai fizikaóra!
Mi a célja ezzel, Mr. Mason?
Nem csak azt szeretném bemutatni, hogyan néz ki egy ujjlenyomat,
de hogy miként működik a folyamat. Úgy gondolom, szükséges,
hogy az esküdtek értelmezni tudják a bűnjelet.
- Fogja rövidre! - Köszönöm, bíró úr!
Szabad? Köszönöm! Tehát, Mr. Barston...
Kérem, hogy a hüvelykujját nyomja rá erősen a tintapárnára!
Köszönöm! Most pedig megtenné, hogy rányomja az ujját erre a papírra?
Tökéletes. Most ugyanezzel az ujját nyomra rá újra a tintapárnára!
De ahelyett, hogy rányomná a papírra,
ezúttal arra kérem, hogy helyezze rá a cellux ragacsos oldalára.
Köszönöm! Nos, Mr. Barston,
ha pillantást vet a saját hüvelykujja két lenyomatára, mit lát rajtuk?
Az egyik elmosódottabb a másiknál.
Semmi mást?
Mivel celluxot használt, az egyik fordítva van.
Az egyik fordítva van. Pontosan. Az egyik fordítva van.
Na már most, ennek tudatában
vessen egy közelebbi pillantást
Rafael Gallardo bal hüvelykujjáról készült fényképére,
majd ugyanarra az ujjra és ujjlenyomatra,
amit Brooks McCutcheon autója kormányán találtak,
és mondja meg, mi a különbség!
Nem látok különbséget.
És igaza van, mert egyeznek. Csakhogy van egy probléma.
Ez a fénykép egy fordított negatívról készült.
Ezt onnan tudjuk,
hogy a negatív szélén lévő számok és betűk fordítva vannak.
Nehezen kivehető, ezért vettem a bátorságot, és kinagyíttattam.
Ez a helyesbített kép.
Na már most, a helyes képet szem előtt tartva,
megtenné, Mr. Barston,
hogy vet egy újabb pillantást a két képre,
és mondja meg, mi a különbség!
Fordítva van az ujjlenyomat.
Mr. Barston, lehetséges,
hogy a vádlott a saját ujjlenyomatát
fordítva vitte fel a kormányra?
Nem, természetes módon nem lehetséges.
Ez csak úgy lehetséges, ha valaki az ujjlenyomatot megpróbálta átvinni,
létrehozva annak tükörképét.
- Jól mondom? - Igen.
Például a rendőrség vagy a vád nyomozói.
Tiltakozom! Szemenszedett spekuláció.
Nincs több kérdésem, bíró úr! Köszönöm!
Helybenhagyom. Az esküdtszék ne vegye figyelembe Mr. Mason megjegyzését!
- Csendet! - Dehogynem veszi!
- Nem tudom, mennyire jó ötlet. - Csak bízz bennem!
Bemutatom pár barátomat.
Jól érzed magad?
- Mérhetetlenül. - Helyes.
Megérdemled. A mai hőstetted után a bíróságon.
Az főleg Perry érdeme.
Ő is a teremben volt? Észre se vettem.
- Majdnem elfelejtettem. - Mit?
Én is szeretlek.
- Helló! - Szia!
Tudom, hogy a szendvicstől, amit áthoztál, nem jöttél lázba,
de ez a Canter testvérek savanyú uborkája a Brooklyn Avenue-ról.
Sokkal romantikusabb, mint egy csokor. Köszönöm!
Szívesen!
Szép a lakásod.
Köszönöm!
- Van olyasmi, amire nem vagy képes? - A bájcsevejre.
Értettem.
Hallottam a rádióban, hogy jó napod volt a bíróságon.
Igen. Igen, lehet, hogy fordulóponthoz érkeztünk.
Úgy tűnik, jobb esélyekkel indulsz, mint gondoltad.
Lehet.
- Szeretnéd, hogy segítsek? - Igen.
Jó.
Vedd le az inged! Még összepiszkolod.
Igen, oda tudok menni.
Hogy talált meg?
Rendben.
Hamar visszajövök.
Sajnálom.
Arra tessék!
A kíváncsiskodónk.
- Nem ismerem magát. - Most már igen.
Tegyél a vendégünk kedvére! Tessék!
Maga fizetett a két Gallardónak, hogy lőjék le McCutcheont?
Mi? Én nem beszélek ezzel a muksóval.
Válaszolni fogsz minden kérdésre, amit feltesz.
Vagy így, vagy úgy.
Egy pillanat, professzor!
Mielőtt folytatjuk ezt a beszélgetést,
előbb meg kell fizesse a beugrót.
Szóval ki az én Júdásom?
Attól tartok, itt áll ön előtt.
Nem így kellett volna alakulnia,
de nem fogok ön ellen tanúskodni. A szavamat adom.
A szavát? Ennyi?
Ez mindenem, amim van. Mit kíván még?
Azt, hogy megértse, kinek a birodalma ez.
Nem akartam tiszteletlen lenni.
Mégis tiszteletlenség lengi be a levegőt.
Kérem...
Lássuk, milyen fából faragták Mr. Becsszót!
Válaszokat akar?
Akkor verje ki belőle, amíg bele nem fájdul az ökle!
Hogy mi?
- Hé, várjon! - És ha nem?
Akkor csontig lenyesem a húst a retkes kezéről.
Mi a franc? Hagyjanak!
Nekem semmi közöm ehhez.
Azt se tudom, miről beszélnek.
Mr. Perkins, kérem! Soha nem vétenék ön ellen. Gyerekkorom óta ismer.
Mr. Perkins, kérem!
Nézz rám!
Te fizettél a Gallardo testvéreknek?
Ki fizetett a merényletért?
Nem tudom a nevét.
Ki volt az? Ki?
Egy flancos fehér, akivel előtte is üzleteltem.
Hogyhogy előtte?
Ópiumfüggő a felesége.
Évekig járt hozzám az adagjáért.
Hetente két-háromszor.
Az ürge rájött, fizetett, hogy ne adjak cuccot a nejének.
Nem láttam, amióta megkeresett a melóval.
- És mennyit kaptál érte? - Ember...
Tíz lepedőt!
És abból kifizettél kétezret a Gallardóknak.
Idecsődíted a zsarukat, és semmit nem osztasz vissza?
- Ember... - Várjon!
Mi a helyzet az alkuval? Az alkuval! Nem láttad el többé cuccal a nejét.
Nem láttam egy ideje.
De mindig visszajárnak, amíg meg nem halnak.
Nézz a szemembe! Milyen autót vezet a nő?
Nem tudom a márkáját. Talán egy Lincolnt.
- Kék, ez minden, amit tudok. - Oké, oké...
- Baszki! - Oké.
- Megkaptam, amit akartam. - Nem mondanám.
Nekem úgy tűnik, hogy a fiúnak még van mondandója.
Szóval nem megyünk sehova, amíg be nem vall mindent.
- Ember... - És nem vezekel a bűneiért.
Jóember! Mindent elmondtam, amit tudok. Kérem!
Erre semmi szükség!
Könyörgöm!
Elég!
Kérem, ne!
Ne, kérem!
Jól vagy?
Igen...
Mi a baj?
Clara...
Jó ember vagyok?
Jó vagy, édesem!
Jó ember vagy.
Pihenj!
- Pihenj, édesem! - Jó.
- Hívatott, főnök? - Egy pillanat.
- Mennyire ismeri Masont? - Ismerem.
Szoktak szakmázni?
Előfordul.
Ha betintázunk.
Csukja be az ajtót!
Szia!
Hol voltál az éjszaka?
Perryvel egész éjjel az irodában. A mai ügyiratokat készítettük elő,
és azon agyaltunk, hogyan oszlassuk el az esküdtszék előítéleteit.
Persze tudom, kikért kardoskodunk, de akkor is.
Nem az irodában voltál, Della!
Telefonáltam.
Biztos nem hallottuk a csörgést.
Ha van valami, inkább mondd el!
Én...
Dolgoztam.
Gyáva cafka.
Francba!
Magyar szöveg: Csémy András Iyuno