Hei! Dispari!
Bună dimineaţa, iubitule!
- Nu trebuia să pregăteşti micul-dejun. - E în regulă.
Cum a fost la serviciu?
- Infractori şi hârţoage. - A sunat Mark aseară.
Da, l-am sunat înapoi.
A zis că e posibil să mai aibă un cumpărător pentru casa din Redding.
Nu ar trebui să vorbească cu tine despre asta.
- Deci nu îl luăm? - E complicat.
Dar o să rezolv eu.
Nu ai greşit măritându-te cu un copoi.
Ştiu.
O să plecăm din oraşul ăsta, Agnes. Pe onoarea mea de cercetaş!
Bine, copii! Haideţi să ne mişcăm!
- Trezirea! - Bună dimineaţa, tati!
Iat-o!
Bună dimineaţa! Căminul San Haven. Cu cine să vă fac legătura?
Bună dimineaţa! Speram să-mi puteţi da nişte informaţii.
În legătură cu un medic sau pacient? Sau vă interesează un loc la noi?
Da, un loc la San Haven.
Îmi puteţi spune ce trebuie să...
Avem toate locurile ocupate acum, dar, dacă vreţi să daţi un avans,
veţi fi pus pe lista de aşteptare...
Da, bineînţeles.
Am primit o recomandare călduroasă de la cineva care e acolo.
Se numeşte McCutcheon.
- McCutcheon? - Da.
Nu avem pe nimeni aici cu numele ăsta. E pacient sau angajat?
Ciudat. Pacient. Ştiţi ceva? Aş vrea să vin într-o vizită.
Puteţi repeta adresa?
Onorată instanţă, statul cere o perioadă preproces scurtă.
Oraşul acesta şi familia McCutcheon
au suferit o pierdere devastatoare.
Un proces prelungit,
împreună cu ştirile senzaţionale care îl vor însoţi,
nu va face decât ca această suferinţă să crească.
Onorată instanţă, dl Milligan se grăbeşte să-mi spânzure clienţii.
A uitat
că toată lumea merită şi are dreptul la un proces corect.
Dacă rolurile ar fi inversate,
iar Brooks McCutcheon ar fi în locul clienţilor mei acum,
sunt sigur că familia lui ar vrea timp pentru pregătirea apărării.
Rolurile n-ar fi niciodată inversate,
deoarece Brooks McCutcheon nu era precum clienţii dv.
- Adică mexican? - Nu, criminal.
Linişte! Linişte! Linişte în sală!
Domnilor, ciondăneli de genul ăsta au loc în curtea şcolii.
Onorată instanţă, merit să am timp suficient pentru anchetă.
Dl Mason nu vrea decât să întârzie procesul pentru propriile scopuri.
Cel de sus.
Onorată instanţă, cred că precedentele îmi susţin poziţia.
Judecătorul Sutherland, de la Curtea Supremă,
a scris anul trecut, în cazul Powell vs Alabama,
că acuzatul, cum sunt şi clienţii mei, care riscă pedeapsa cu moartea,
pentru a-l ajuta pe avocatul apărării, cum sunt eu,
trebuie să aibă suficient timp pentru a se sfătui cu avocatul
şi pentru a-şi pregăti apărarea,
adică are dreptul la un proces corect, unul dintre drepturile fundamentale
prevăzute de Amendamentul 14.
Voi avea propria interpretare a conceptului "timp suficient",
diferită de cea a judecătorului Sutherland.
Procesul va începe luni, 14 aprilie. Dacă nu mai sunt alte aspecte...
Onorată instanţă, nu am discutat despre alegerea juraţilor.
Şi presupun că aţi vrea.
Pentru că eu apăr doi bărbaţi,
cred că am dreptul să refuz alţi juraţi,
care le-ar putea fi ostili clienţilor mei.
Nu putem presupune
că, dacă un jurat nu e pe placul avocatului apărării,
acţionând în numele unuia dintre fraţi,
nu e pe placul lui, în calitate de avocat al celuilalt frate?
Nu putem să-i băgăm pe Rafael şi pe Mateo în aceeaşi oală.
Sunt sigur că sunt nişte oameni fascinanţi, cu multe realizări,
dar ce ne cere domnul avocat,
alte excluderi, pe lângă cele 20 la care avem dreptul deja,
se numeşte tragere de timp.
Am găsit.
Onorată instanţă, conform art. 1098 din Codul Penal al Californiei,
dacă pârâţii sunt judecaţi împreună,
statul şi pârâţii au dreptul să excludă alţi cinci juraţi,
drept ce poate fi exercitat separat. Asta înseamnă încă zece excluderi.
- Ştiu şi eu să socotesc. - Da, bineînţeles, îmi cer scuze.
Asta înseamnă că şi dl Milligan mai are zece excluderi.
E o încercare de amânare neruşinată, sub forma unui argument slab.
Din păcate, nu destul de slab, dle avocat. Se aprobă.
Toată lumea să se ridice!
Hei, Mason! Crezi că judecătorul e corect?
După declaraţia plină de compasiune a dlui Milligan,
conform căreia acest proces cauzează familiei McCutcheon atâta durere,
nu voi da nicio declaraţie.
Sunt sigur că şi dl Milligan se va abţine. Mulţumesc.
O victimă neînarmată, împuşcată direct în ochi.
Dovezi necruţătoare, împotriva a doi atacatori mexicani...
Trei săptămâni? Avem nevoie de trei luni pentru procesul ăsta.
... încât nu e nicio îndoială că ei au comis această crimă odioasă.
E ora mesei!
Hei! Dă-i-o înapoi!
Spioni idioţi!
Ce s-a întâmplat?
La naiba!
Fiţi alături de noi, pentru o oră de adevăr şi dreptate cu Frank Finnerty!
Plâng azi, dragi cetăţeni, pierderea unuia dintre îngerii oraşului.
Fetelor, ajutaţi-mă să pun masa. Vă rog! Mulţumesc.
Mo!
Fraţii Gallardo, Rafael şi Mateo.
Mo, dă, te rog, mai încet!
Dacă nu-ţi place, nu asculta.
Există totuşi un leac pentru această putreziciune.
După cum m-aţi mai auzit spunând în emisiune,
deportare în masă înapoi în Mexic.
Ce te frământă, Mo?
Nu e nimic de muncă. Camioanele n-au mai venit în Central Ave de trei zile.
Nimic?
Nu ar fi aşa dacă Perkins n-ar fi închis.
Era băgat în toate. Îi obliga să angajeze oameni de aici.
Acum, că nu mai e...
Bine.
Ne-au dat un termen-limită absurd. O să fiu aici toată...
Dacă nu sunt trează când ajungi, să mă trezeşti. Promiţi?
- Pa, iubito! - Da. Pa!
Te iubesc.
Aşa o cheamă?
Credeam că amândouă avem de lucru.
Aşa e, dar chiar credeai că o să aşteptăm atât de mult?
- Cum m-ai găsit? - După miros. Uşor.
- Ce? - Nimic.
Am fost şi eu în situaţia ta de foarte multe ori,
cu rescrieri care durau toată noaptea.
Stresul, anxietatea şi ţigările.
Credeam că industria filmului e strălucitoare.
E foarte strălucitoare. Fumăm doar ţigări turceşti, de care am.
- Ce sunt alea? - Sunt rufele mele.
- Trebuie să mâncăm. - Am treabă.
Şi eu am treabă.
Myrna Loy şi Ramon Novarro au nevoie de nişte replici deştepte
până la şapte, mâine-dimineaţă.
E vreun motiv pentru care trebuie să muncim singure?
Nu.
Bine. Să începem cu începutul.
Astea se mănâncă de obicei la sfârşitul mesei.
Ştiam că o să spui asta.
Cred că l-am luat pe al tău din greşeală.
Nu lăsa hazardul să te deturneze de la ce ai de făcut.
Ce-ar fi să încercăm o ţigară turcească?
Bine.
Cred că m-ai făcut să roşesc.
Monedă de schimb.
23, închide.
Păstrează-le.
M-am gândit că o să te ajute să treacă timpul mai repede.
- Mulţumesc. - Da.
Mătuşa ta a zis că vrei să te faci mecanic,
dar nu cred că pot să-ţi aduc o maşină întreagă la care să lucrezi.
Aşa că ce vrei să-ţi aduc?
- Familia mea. - Bine. Ştiu că e târziu şi...
Nu e ca şi cum dormim prea mult.
Mi-am dat seama
că nu vă cunosc atât de bine cum ar trebui.
Cum stă treaba pe-aici?
S-a întâmplat ceva?
- Sunt avocatul vostru. - Cineva mi-a pus sticlă în mâncare.
O să încerc să obţin protecţie pentru voi.
Chestia asta va merge doar dacă avem încredere unul în altul.
De când sunteţi în Hooverville?
De câţiva ani.
Şi de unde veniţi?
De-aici. Suntem de-aici.
Părinţii noştri au avut o fermă,
dar au venit orăşenii şi le-au luat-o, ca să construiască un drum.
Apoi am locuit într-un apartament, pe strada Sierra...
Până a ars.
Şi eu am pierdut ferma familiei. E greu să uiţi.
Ce s-a întâmplat cu a ta?
Am uitat să plătesc taxele.
Trebuie să vă întreb ceva.
Procurorul a zis că a găsit amprentele lui Rafael în maşina lui Brooks.
- E imposibil. N-am fost acolo. - Mint.
Trebuia să întreb. O să-ţi aduc familia.
Da?
Onorată instanţă, mi s-a spus că sunteţi încă aici.
Ia loc.
Mulţumesc.
- Ai citit-o? E bestseller. - Nu sunt un cititor pasionat.
Literatura e mereu un avantaj pentru avocatul pledant.
Asta e cam exotică pentru gustul meu.
Ferme, nunţi şi alte cele în China.
În ziare se scrie că vor fi zdrobiţi de japonezi cât de curând.
Orice s-ar întâmpla în cartea asta
nu pare că va avea un sfârşit fericit.
Şi aici pare că se va întâmpla la fel.
Ce final fericit căutaţi, dle Mason?
Clienţii mei sunt victime ale abuzului în puşcărie.
Aş vrea să ordonaţi să fie apăraţi.
E o închisoare, dle Mason.
Nu le dăm dădace celor care nu se acomodează.
Sunt ţinte din cauza notorietăţii cazului.
De-asta e bine să omori oameni necunoscuţi. Deranjează mai puţin.
Onorată instanţă...
La un moment dat, dle Mason,
spiritul dreptăţii de care daţi dovadă devine un pic obositor.
Trebuie să ajung undeva.
Nu pot să spun că mulţi de teapa dv. au ieşit câştigători,
dar am admirat deseori lupta lor.
Acest idealism nu exista când m-am apucat eu de meserie, în 1890.
Eram un copil pe vremea aia. Când L.A.-ul ar fi putut fi orice.
Da, eram doar un petic de pământ lângă ocean.
Pe vremea aia, reprezentam pe oricine îmi achita onorariul.
Mereu am crezut că nu erau legi în oraşul ăsta pe vremea aia.
Aveam legi. Şi ele se aplicau mai mult sau mai puţin egal.
Mai târziu au devenit mai degrabă un instrument.
Dar, când construieşti tu locul,
poţi să faci şi regulile.
Poate că de-asta e greu să supravieţuieşti aici după atâţia ani.
Puţini oameni au control asupra propriului destin.
Şi, în timp ce te chinuieşti,
speri doar că cine te va prinde va avea milă.
Bine, dle Mason,
o să mă gândesc să fac ceva pentru clienţii tăi.
Dar mi-e teamă că, în cazul ăsta,
e singurul sfârşit fericit de care o să ai parte.
Onorată instanţă...
Phippsy, adu-mi aminte să întreb când o să iasă raportul geologic
pentru puţuri noi.
Dră Nygaard...
Dl Mason şi dra Street.
Melville Phipps. Avocatul drei Nygaard.
Bună ziua! Mă bucur să vă văd, dră Nygaard.
Camilla, vă rog. Dle Mason...
Dră Nygaard! Oamenii încă sapă puţuri noi?
Contracte de închiriere. Le iau acum, ca să nu le ia rivalii mai târziu.
Rivalii? Adică familia McCutcheon?
Şi ceilalţi nenorociţi. Scuze, vă deranjează limbajul meu?
Nu, deloc. Continuaţi.
Sunt cuvinte politicoase, comparativ cu cele pe care le-au zis despre mine.
Dar toţi încercăm să fim mai politicoşi la bătrâneţe.
Să creăm nişte reguli. Să lucrăm împreună când ne convine.
Ajută la menţinerea păcii.
Se numeşte "reformer".
Ajută să întăreşti miezul. Cum staţi cu miezul, dle Mason?
Destul de bine.
Clienţii apreciază această încredere, sunt sigură de asta.
Poate că ar trebui să trecem la adevăratul motiv al vizitei.
Phippsy, faci să pară totul atât de misterios...
Sunt sigură că au venit să vorbim despre Brooks McCutcheon.
Despre ce altceva? Sigur nu despre sfaturi pentru exerciţii fizice.
Îmi aduc aminte că la recital ai vorbit cu căldură despre Brooks.
- L-ai cunoscut bine? - De când era mic.
- Chiar i-am dat lecţii de pian. - Era bun?
La fel de bun ca în orice făcea.
Sărmanul! Era ca o pictură realistă franţuzească.
Arăta bine, dar era gol pe dinăuntru.
Nu avea miez?
Ne-am interesat puţin de afacerile lui. Nava de jocuri de noroc, de exemplu.
Doamne, dezastrul ăla! Şi problemele imobiliare.
Băncile care au finanţat stadionul lui au picat în '31,
aşa că a venit la mine, sperând că voi interveni.
- Şi ai intervenit? - În niciun caz.
În plus, încerca să facă asta fără ştirea tatălui său.
Avem reguli în legătură cu chestiile astea.
- Ajută la menţinerea păcii? - Mai mult decât crezi.
Cum rămâne cu San Haven şi cu ce e acolo?
Nu, dle Mason.
Mă distrez un pic cu dv., dar nu fac trafic cu zvonuri vulgare.
Nu am vrut să depăşim măsura.
Atunci, ar trebui să ţină prostiile astea pentru el.
Familia fetei Lawson a trecut prin destule.
- Camilla, avem întâlnire la 11:00. - Ştiu.
Della, o să avem un alt concert pe 8.
O să mă asigur că Phippsy are adresa ta.
Mulţumesc.
- Dle Mason... - Dră Nygaard...
Mulţumesc, Phippsy.
- San Haven? - Numărul din portofelul lui Brooks.
- Căutaţi pe cineva? - Da, Lawson.
- Dra Lawson nu primeşte vizite. - Am venit în calitate de avocat.
Nu vă pot lăsa să intraţi, dacă nu faceţi parte din familie.
Legea spune invers. Muldoon vs spitalul Clearview, 1916.
Avocaţilor li se dă voie să se vadă cu pacienţii
chiar şi când aceştia sunt în spitale private.
Am fost grefierul judecătorului care a scris opinia. Pot să vă dau o copie.
Poate că ar trebui să vorbiţi cu administratorul.
- Mă scuzaţi o clipă. - Sigur.
Dră Lawson!
Dră Lawson, mă scuzaţi.
Dră Lawson!
Dră Lawson, mă scuzaţi.
- Domnule! Nu ar trebui să fiţi aici! - Tocmai plecam.
Poate că soţii Lawson sunt socrii lui Brooks.
Nu, nu! Pe socrii lui îi cheamă Claiborne.
Della, încearcă să afli tot ce poţi despre doamna Lawson.
Prenumele e Noreen. Are în jur de 30 de ani. Numele fratelui începe cu "V".
Marion, încearcă să afli tot ce poţi despre Noreen Lawson, 30 de ani,
iar prenumele fratelui ei începe cu "V".
Cu "V", am notat.
Am alte lucruri de făcut.
Mă duc la Hooverville, să verific programul fratelui.
- Să mă asigur că ţine. - Vreau să mă concentrez pe Holcomb.
Chiar crezi că Holcomb l-a ucis pe Brooks pentru că a pierdut bani?
Poate că motivul nu a fost că i-a pierdut. Ci că voia să-i recupereze.
Probabil că nu a fost ieftin să devină partener în afacerea cu barca.
Deci s-a hotărât să-l scoată pe Brooks din joc
şi să repare situaţia singur. Să transforme locul ăla.
Şi, din coproprietar al vasului Morocco,
să devină proprietar unic, cu un singur glonţ.
- Ia apă, nu? - Da.
Şi cum le-a înscenat totul fraţilor?
Da. Deci...
Holcomb i-a văzut pe Rafael şi pe Mateo hălăduind
în apropierea locului unde l-a împuşcat pe Brooks.
Şi a pus portofelul într-un tomberon din apropiere. Fraţii l-au găsit.
Da. Ce puşti care munceşte pentru o sticlă de doi cenţi
nu va lua un portofel luxos, care stă acolo?
Şi cu o monedă de aur în el.
Iar Holcomb ştia că o vor amaneta,
aşa că era o chestiune de timp până când poliţia îi va ridica,
iar oraşul s-a ales cu fraierii perfecţi.
Doi puşti mexicani, gata să ajungă de pe prima pagină direct în ştreang
în zece secunde.
Nu cred.
- De ce? - Nu putem dovedi.
Nu putem dovedi că el a pus ceva în tomberon sau că vrea să preia vasul
sau că a avut vreo legătură cu crima.
Dar există o suspiciune rezonabilă. Doar plantăm o idee.
Milligan o s-o distrugă.
- Mă scuzaţi, dle Mason... - Da!
- E Linda la telefon. - Mulţumesc.
Chiar strici cheful omului.
Vino cu o ipoteză mai bună, şi nu-l mai stric.
- Am câştigat. - Ba nu. Încă o tură.
Ce?
Aşa o să fie... până când...
Nu te gândi la asta.
Îmi datorezi deja şase ţigări.
Să facem schimb. Asta nu se pune. Să jucăm din nou!
Nu, nu! Încă o dată, dar de data asta sunt pe partea asta. Poftim!
Iau eu asta.
Ce e zgomotul ăsta?
- Chiar credeai că o să meargă? - Nu mai pierd încă o tură.
Atunci, trebuie să înveţi să arunci mai bine, nu ca o nenorocită de gorilă.
Doamnă, cunoaşteţi cumva familia Gallardos?
Cu siguranţă, nu.
Uşurel! Uite-l!
Acolo!
Salutare!
Bine! Lasă aia jos, te rog! Mulţumesc, scumpo.
Împuşcăm şobolani pentru cină. Avem voie.
- Da. Dar de unde aveţi ăla? - Am găsit o monedă şi l-am închiriat.
Cine închiriază arme?
E cel cu pălărie.
Mersi.
Vino!
Locuiţi cu cineva? Un tată, un unchi, bunicul?
- Cu bunicul nostru. - Cum îl cheamă?
- Eustis. - Eustis şi mai cum?
Mai ai o monedă?
Am auzit că la tine trebuie să vin.
- Depinde de unde ai auzit. - De la un tip, Eustis Beck.
Ce cauţi?
Ceva nu prea mare. Poate, un 32.
Alege!
- Cât costă pentru toată ziua? - Un dolar, cu încărcătorul plin.
Uite cinci dolari, pentru toate cinci.
Sunt ale tale, ucigaşule.
Nu vrei să ştii pentru ce le vreau?
Le vrei pe toate cinci pentru astăzi. Nu vreau să ştiu de ce.
Şi să nu te întorci să-mi spui.
- Bună! - Bună!
- Intră! - Îmi pare rău că e din scurt.
Mulţumesc. Am avut şansa să fac o tură la bibliotecă.
Dacă stau toată noaptea, primesc o zi liberă în plus vara asta.
E doar o noapte.
Ca în armată. Ce părere ai, căpitane?
- Da. - Da?
- Du-te să arunci o privire. - Da.
Scuze... Are nevoie de puţin timp, să se acomodeze.
Da, bineînţeles.
Ai pus cortul pentru că nu ai avut mobilă?
Nu. Poate că e distractiv. Da.
- Am cumpărat de mâncare. - Nu e nevoie.
M-am oprit la piaţă. Da. Bine ai venit în dezordine!
- Fasole? - Da.
Şmecheria cu un grup de bărbaţi care mănâncă fasole împreună
e s-o facă afară.
Mă insultai mai puţin când eram căsătoriţi. Ştiu cum să fac asta.
Îmi cer scuze. Apreciez. Chiar apreciez.
Să se mute înapoi la L.A. nu a fost exact ce voia.
Speram că va putea să-şi cunoască un pic mai bine tatăl.
Bineînţeles.
Ar trebui să plec. Teddy, trebuie să plec. Îmbrăţişează-mă.
- Trebuie să pleci? - E doar pentru o noapte. Bine?
O să te sun de dimineaţă.
Trebuie să ajungă la şcoală cel târziu la 8:00.
Am înţeles.
- Spor la treabă! - Mulţumesc.
Distracţie plăcută! Pa!
Ştiu că mai sunt câteva luni până la ziua ta,
dar un tip de la magazin a zis că ăsta e ultimul răcnet. Trage în jos.
Un trenuleţ electric!
Da, are şi un întrerupător secret, ca să virezi pe o altă linie.
Vrei să-l instalăm acum? Acolo, lângă cort?
- Dar trebuie să-mi fac tema mai întâi. - Ce? E încă devreme.
Ştii ce? Fă-ţi tema. O să-l instalăm după aceea.
- Ce zici de asta? - Bine.
- Tată! - Da.
- Ştii latină? - Folosim latina la termenii juridici.
Trebuie să conjug verbul "gaudere". Înseamnă să te veseleşti.
"Gaudeo, gaudes, gaudet, gaudemus, gaudent."
Dar la persoana a doua, plural, este "gaudetis"?
Vrei să mergem la un film?
Am oprit producţia la aceste opt pompe,
dar creşte cererea şi o să avem nevoie de stocuri.
Să deschidem robinetele şi să le lăsăm să curgă.
Dle McCutcheon, omul ăsta zice că are o întâlnire cu dv.
Mă numesc Dick Rile, domnule. Aveam nişte afaceri cu fiul dv.
Lăsaţi-ne puţin.
Îmi pare rău că trebuie să vă deranjez cu asta atât de repede,
dar Brooks nu m-a plătit câteva luni.
240 de dolari, mai precis.
Nu am avut nimic scris, aşa că m-am gândit că la dv. trebuie să apelez.
E în regulă, dle Rile. Afacerile trebuie reglate, datoriile, plătite.
Înainte să reglez conturile fiului meu, am nevoie de nişte asigurări.
- Asigurări? - Da.
Dacă te întreabă cineva ceva referitor la fiul meu,
o să spui că n-ai avut nicio treabă cu el.
- Nu aveam de gând să spun nimic. - Dar m-ai sunat. Ai lăsat mesaje.
Ai venit aici. Să nu spui nimic înseamnă să nu deschizi gura despre asta.
Nu te gândeşti la asta, pentru că ţi-a dispărut din minte. Pentru totdeauna.
- Înţeleg. - Sper, dar trebuie să fiu sigur.
Cred că fiul meu şi-a achitat datoriile, dle Rile.
Haide, Rile! Ridică-te!
Bine.
- Bună dimineaţa, Teddy! - Bună dimineaţa, dră Aimes!
Am zis că o să vorbesc eu cu ea. Şi nu vei avea probleme.
Nu cred că avem reguli
împotriva venirii la şcoală pe motocicletă.
Deşi aţi atras privirile celorlalţi părinţi.
Da, să ştiţi că Teddy nu şi-a terminat tema.
A stat la mine aseară. Să ai o zi bună, prietene!
- Pa, tată! - Da. Eu şi Linda am divorţat.
Teddy nu o arată. Iar ceilalţi copii nu par să ştie.
Sunt sigur că Linda ar vrea să rămână aşa. Pentru Teddy.
Bineînţeles. Înţeleg.
A fost prima noapte pe care a petrecut-o la mine.
Voiam să se distreze, aşa că l-am dus la film.
- Ce aţi văzut? - "King Kong".
Nu erau şi teatre de cabaret deschise, ca să-l duceţi şi acolo?
Mă bucur că vi se pare amuzant,
pentru că nenorocita de luptă între dinozauri i-a provocat coşmaruri.
Îmi scuzaţi limbajul.
Nu mă supăr pe dv... Nici pentru limbaj, nici pentru film.
Şi o să-i spun lui Teddy că poate să-şi termine tema diseară.
Bună dimineaţa, Vanessa! Unu, doi, trei, patru, şase...
- Bună dimineaţa, Marion! - Dle Mason...
Nu au vrut să se semneze.
Dacă voiai să vorbeşti cu mine, McCutcheon,
puteai să mă suni.
Dacă aş fi vrut să te sun, te-aş fi sunat.
Ce vrei?
Mason Dairy era ferma familiei tale, nu?
Da.
Atunci, poţi să apreciezi un cal bun.
Poate că nu ştii de unde vine laptele.
Dacă tu crezi că vine de la cai nu e bine.
Unele dintre cele mai dragi amintiri cu Brooks sunt legate de cai.
Călăritul e un lucru bun care poate fi transmis unui fiu.
De ce ai acceptat cazul ăsta?
Te descurcai bine cu micul tău cabinet de nişă.
Poate că îmi place să-mi asum riscuri.
Te-ai interesat de treburile fiului meu.
Aş vrea să găseşti o altă oală în care să-ţi bagi nasul.
Ce oală?
Una în care numele fiului meu nu va fi terfelit.
Trebuie să înţelegi ce efect a avut
moartea lui Brooks asupra văduvei sale, asupra copiilor săi...
Asupra mea.
Fiul meu putea fi altfel, aşa cum şi noi putem fi altfel.
E posibil ca fiul dv. să fi avut vreo legătură cu Noreen Lawson?
Am cunoscut mulţi oameni ca dv., dle Mason.
Supăraţi pe toată lumea. Mari salvatori. Martiri pentru cauză.
Eu vreau doar ca totul să fie corect.
Crezi că, dacă îi scapi pe băieţii Gallardo,
viaţa lor va fi plină de reuşite?
Cred că amândoi ştim că va fi exact pe dos.
Iar sărmana Emily Dodson! Prin câte ai trecut pentru ea...
Locul ei era la puşcărie,
dar tu ai făcut totul ca să fie eliberată. Pentru ce?
Doar ca să se arunce în lacul Tahoe?
Chiar şi când câştigi, dle Mason, de fapt, pierzi.
Şi la final cu ce rămâi?
Poate că Emily m-a dezamăgit,
dar nu uitaţi că sunt aici din cauza cuiva care v-a dezamăgit,
cu toată creşterea şi cu toate avantajele pe care le-a avut.
Dacă vei continua să cauţi informaţii despre fiul meu, o să te distrug.
Şi nimănui nu-i va păsa.
Poţi să pleci.
Ce e?
- Când ai aflat? - Acum trei luni.
De ce nu mi-ai spus?
Nu ştiu.
Cărţile poştale începuseră să vină cu ceva timp în urmă
şi am crezut că bate câmpii.
- Ce era să fac? - Pe tine te-a contactat.
Şi de ce mi-a făcut asta? De ce ai face asta cuiva?
Spui că o să te sinucizi, ca să fii împreună cu copilul tău din nou.
Sună un psihiatru, nu un avocat.
Ai fi putut să suni tu un psihiatru, pentru ea.
Nu crezi că tot ce fac e să mă gândesc la ce ar fi trebuit să fac?
Ar fi trebuit să mă duc acolo. Ar fi trebuit s-o opresc. Ar fi trebuit.
Poate că reuşeam să-i bag minţile în cap.
- Nu ai fi reuşit. - Poate că aş fi reuşit.
Della, nu am crezut că o să meargă până la capăt.
Iisuse, Perry,
despre asta era vorba?
Am renunţat la dreptul penal, am încercat să te menajez
doar pentru că eşti tulburat din cauza lui Emily.
La naiba, Perry! Ar fi trebuit să-mi spui.
Am vorbit serios când am zis că suntem implicaţi. Suntem parteneri.
Dar când nu te simţi tu singur?
Îmi pare rău.
Lasă-le pe pat.
Tu ai închiriat pistolul ăsta băieţilor ăstora?
O să consider că ai zis "da".
Nu e răspunsul pe care mi-l doream. Chiar deloc.
O să păstrez eu restul pistoalelor.
Ăsta e preţul când faci astfel de afaceri.
Pleacă dracu' de-aici!
La naiba!
Traducerea: FAST TITLES MEDIA