Bună dimineaţa. După o amplă căutare,
doi bărbaţi, Rafael şi Mateo Gallardo, în vârstă de 18, respectiv 20 de ani,
au fost arestaţi pentru uciderea lui Brooks McCutcheon.
Suspecţii au fost găsiţi într-o
tabără de corturi, unde locuiau, în zona Vernon a Los Angeles-ului.
Fraţii Gallardo sunt de origine mexicană, şomeri
şi au fost arestaţi în acelaşi timp.
Deşi moartea oricărui cetăţean e şocantă,
pierderea unei lumini călăuzitoare a acestui oraş este o adevărată tragedie.
Vreau ca aceste cuvinte să ajungă la toţi cei care mă aud acum.
Se va face dreptate.
Poliţia şi-a făcut treaba cu onoare.
Iar biroul meu se va ocupa de acest caz cu maximă integritate,
pentru a ne asigura că vom obţine verdictul pe care-l merităm.
În acest scop,
îi voi atribui cazul adjunctului meu, dl Thomas Milligan.
Mulţumesc, d-le procuror districtual Burger.
Domnilor, sălbaticii, aşa cum sunt aceşti bărbaţi,
nu au ce să caute în societatea noastră civilizată.
Iar dovezile pe care le avem deja împotriva lor sunt zdrobitoare.
Mi s-a dat sarcina de a trimite un mesaj
tuturor celor care vor să ne facă rău,
şi anume că nu vă vom permite să terorizaţi
oamenii buni, care respectă legea.
Pedeapsa cu moartea este singura sentinţă pe care o voi accepta
şi nu voi avea pace până când nu se va face dreptate.
Mr. Milligan, o întrebare scurtă. O întrebare scurtă.
Mr. Milligan, un pic mai multe detalii, vă rugăm.
PERRY MASON
Se simte când le atacă furnicile. Emană un miros.
Trebuie să fii în stare să recunoşti asta.
Cel mai bun furnizor al meu m-a lăsat în aer,
aşa că încerc nişte furnizori noi,
ceea ce înseamnă că voi avea nevoie să scrieţi nişte contracte
după ce hotărăsc cine a trecut inspecţia.
Sigur. Am vrea să vedem vechile contracte,
ca să putem înţelege care ar fi cerinţele.
Nu am avut nimic formal.
Bineînţeles. Dacă aveţi nevoie să verificăm vreun furnizor...
Ce? Ca să aflu că sunt toţi parşivi? Mersi, ştiu deja asta.
Nu, treaba voastră e să vă asiguraţi că nu mă înşală pe mine. Bine?
Să reperaţi toate rahaturile pe care încearcă să le pună în contracte,
apoi să le răspundeţi cu aceeaşi monedă, dar de zece ori mai dur.
După ce aţi reuşit cu Purtell, atacăm direct la jugulară.
Ne apucăm imediat de treabă, nu, d-le Mason?
Da, bineînţeles. Imediat.
- E totul în regulă? - Da.
Marion a reparat poza.
Bine.
Oricum nu-ţi plăcea să o vezi pe perete, nu?
Nu chiar.
- Nu ai zis prea multe la întâlnire. - Te descurcai foarte bine.
Scrierea contractelor te va ţine ocupată o vreme. Asta e bine.
- Adică pe noi. Nu doar pe mine. - Da.
- D-le Mason, d-şoară Street, ea e... - Mă numesc Luisa Gallardo.
Am venit la dvs.
pentru că nepoţii mei, Rafael şi Mateo, au fost arestaţi.
Gallardo? Treaba cu Brooks McCutcheon?
Nu au făcut nimic rău. Ea e Sofia, soţia lui Mateo.
- Bună ziua. - Mă bucur de cunoştinţă.
- Vă rog... - Da.
Stai jos.
Nu ştim ce se întâmplă cu băieţii noştri. Nimeni nu ne spune nimic.
Staţi puţin. Cine e avocatul lor?
Ar fi trebuit să li se acorde unul din oficiu.
Da, se numeşte Frank Dillon.
Am sunat, chiar am mers la el la birou, dar a zis că e prea ocupat.
Avocaţii din oficiu au multe cazuri în acelaşi timp.
Nu sunt ucigaşi. Rafael e artist, iar Mateo vrea să se facă mecanic.
Înţeleg, dar nu putem prelua cazul.
Emily Dodson. Aţi salvat-o.
- Nu, nu am salvat-o. - Au fost alte circumstanţe.
Dar aţi crezut că e nevinovată, când nimeni n-a crezut.
D-nă Gallardo, înţelegem ce greu e pentru dvs.,
dar nu putem să intervenim în acest caz.
Firma noastră se ocupă acum de cazuri de drept civil, nu penal.
Îl putem suna noi pe dl Dillon pentru dvs.
Sunaţi la noi după-amiază.
Şi o să vă spunem ce am aflat.
Nu-mi pasă ce motiv ai ca să ne ignori.
Avem nevoie de ajutor.
Avem nevoie de tine.
Îmi pare rău, nu pot. Nu sunt omul potrivit pentru asta. Chiar nu sunt.
Să mergem!
Vino, Maria.
- A fost... - Da.
Ia loc.
Hotelul Birch e locul unde Perkins îşi încheie cele mai multe afaceri.
Când am fost acolo, a fost un du-te, vino toată ziua.
Am înregistrat fiecare persoană cu care Perkins a intrat în contact.
Şi un lucru e sigur: nu-l urmăreşte nimeni, în afară de mine
şi nu există ameninţări adevărate la adresa lui.
Aici cine e?
Pe Central Avenue, Perkins s-a băgat în treburile tuturor.
- Şantaj? - Nu, doar cămătărie.
Haide! E câte un Perkins în fiecare cartier.
Adevărul e că Perkins vede mai bine ca majoritatea.
Investeşte o mare parte din banii ăia, ajută oamenii.
Oricum nu am găsit pe nimeni care să vrea să-l lichideze.
Uite cum facem,
du asta la camera 206, la Palatul de Justiţei.
Spune-mi cât timp ai alocat, o să le spun să te plătească.
Bravo.
Am ascultat conferinţa de presă de dimineaţă.
- Cum am vorbit? - Exact ca un procuror districtual.
Nu ştiu dacă e un compliment sau o jignire.
Te las să te gândeşti.
Dillon ţi-a oferit o înţelegere? Pentru fraţii Gallardo?
Nu, oricum nu am fi de acord.
Mulţumesc.
- Ce părere ai de locul ăsta? - E superb.
Camilla Nygaard a folosit 20 de arhitecţi ca să-l construiască.
Nici nu l-a numit după ea.
Doar judecând după asta cred că e nebună.
De ce nu vrei o înţelegere? Sunt nişte puşti.
Aici, d-le Burger!
Care l-au omorât pe McCutcheon pentru nişte dolari şi o monedă de aur.
Mulţumesc.
- Deci... - Da.
Le oferi 25 de ani sau pe viaţă, ei mărturisesc în instanţă,
scapi de un proces, ei scapă de pedeapsa cu moartea.
Cu şansa de eliberare condiţionată? Nu. Ocup postul ăsta de o lună.
Vrei să irosesc o astfel de şansă?
Şi de când eşti tu avocata lor?
Scuze, eram doar curioasă.
Cu cine ar fi trebuit să fii aici în seara asta?
Cu una din fetele Chandler,
dar s-a hotărât să facă rubeolă.
Sau poate e la fel de neinteresată de un concert de pian ca tine.
Nu e interesată de nimic, în afară de ea însăşi.
Mulţumesc.
Ce zici de asta?
Fraţii iau închisoare pe viaţă. Fără eliberare, fără pedeapsa cu moartea,
dar încarceraţi undeva aproape, ca familia să-i poată vizita.
Ne-am dat seama cu tristeţe că ne lipseşte un oaspete în seara asta,
dată fiind tragica pierdere a lui Brooks McCutcheon.
Dar aceia dintre noi care l-au cunoscut pe Brooks
ştiu că el ar vrea să mergem mai departe.
De aceea, seara asta îi este dedicată.
Cum mulţi dintre voi ştiţi,
am venit aici din Minnesota acum 35 de ani, o fată săracă,
să-mi practic meseria de profesor de pian.
Curând am găsit elevi zeloşi, dintre care unul s-a remarcat.
Încă o rog să ne cânte la aceste ocazii intime,
când ne adunăm să strângem bani pentru Filarmonica din Los Angeles.
Va cânta Sonata 21 în si bemol major a lui Schubert. Constance Barbour.
Ca să o strângi când adorm.
Ţi-am zis că i-am dus pe Ruthie şi pe copii în port săptămâna trecută?
Să vedem calul care se aruncă într-un bazin cu apă de la 12 metri înălţime.
Sunt sigur că o să-mi spui.
M-am gândit că e un cal retardat.
Cum altfel să-l urci la 12 metri? Caii normali nu ar urca.
Poate îl îmbată.
Orice ar fi, probabil au un grajd plin de cai gata să se arunce,
pentru că n-are cum să nu-şi frângă gâtul.
Îl scot de acolo şi aduc altul.
Dar fii atent:
nenorocitul a sărit într-o piscină mică.
A sărit mai frumos ca Johnny Weissmuller.
Am rămas cu gura căscată. Ruthie şi-a pierdut minţile.
A început să plângă din cauza calului.
Eu am stat şi am mai privit de patru ori.
Nimeni nu poate spune că nu eşti un om de lume.
Ştiu ce-mi place şi îmi place ce ştiu.
Ai primit chestia aia despre Dodson pe care ţi-am lăsat-o?
Ce? Te aşteptai să găseşti ceva bun acolo?
Mai ştie cineva?
Nu. Numele ei nu înseamnă nimic acolo.
Iar tipului bisericos i-a arătat o nouă Emily Dodson
care să se potriveşte cu un copil nou. Şi a mers mai departe.
Mătuşa fraţilor Gallardo a venit să mă vadă azi. M-a rugat să preiau cazul.
Dai numai peste situaţii speciale.
Frate, ce-ţi mai bate la uşă!
- Dacă n-aş avea ghinion... - Eu nu am noroc deloc.
- Tot nu poţi să faci glume bune. - O să-l accepţi?
Nu mă mai ocup cu aşa ceva. Trebuie să-ţi spun de ce?
Milligan vrea să câştige cazul ăsta.
Vrea să ajungă la Sacramento sau D.C.
O să profite cât poate de cei doi.
O să-i atârne ca pe nişte "pinatas"
şi o să-i lovească bine, ca să vadă toată lumea.
Cam aşa au visat şi strămoşii noştri.
Ştii că Milligan nu mănâncă carne? Doar fructe şi legume.
Probabil se răhăţeşte peleţi.
Ce strategie va avea în instanţă?
Una simplă. Doi mexicani dau peste un bogătaş. Îl jefuiesc.
Bogătaşul îl dovedeşte cu curaj pe cel care voia să-i ia moneda de aur,
celălalt intră în panică, trage. McCutcheon primeşte un glonţ în cap.
Dintre toţi tipii din oraş, ei dau peste şi îl împuşcă de la mică distanţă pe
nenorocitul de Brooks McCutcheon?
Nu a fost de la mică distanţă.
- Ce vrei să spui? - Nu era praf de puşcă pe McCutcheon.
Poftim? L-au împuşcat de la depărtare?
- Câte focuri? - Unul, din câte ne-am dat seama.
Nu ai aflat asta de la mine.
Fir-ar să fie. Cunosc privirea asta. Ţi se învârt rotiţele.
Sunt doar curios. Trebuie să pleci acasă?
De ce? E atât de comod aici.
În plus, pe Ruthie nu o deranjează că petrec timp cu tine zilele astea.
De când?
De când lucrez la procuratură. Poate şi de dinainte.
Se gândeşte că m-ai adus pe calea cea bună. Mi-ai găsit de muncă.
Şi nu mă angaja Burger dacă nu mă împăcam bine cu tine.
Mulţumesc.
Unul dintre băieţii ăştia l-a nimerit pe McCutcheon cu un foc de la distanţă?
Ţi se pare logic?
La fel de logic ca un cal care sare într-un bazin cu apă.
De ce nu putea să fie jazz?
Oamenii nu donează pe muzică de jazz, dansează pe muzică de jazz.
Dansează şi pe muzică de balet, şi donează pe muzică de balet.
Donează şi pentru campaniile electorale ale procurorilor
şi încă nu ai făcut înconjurul camerei.
După ce a adunat atâţia oameni cu buzunare adânci pentru mine,
gazda noastră ar fi dezamăgită dacă nu aş face-o.
- Atunci, du-te. N-am nevoie de dădacă. - S-ar putea să fii femeia perfectă.
Femeia perfectă pentru tine arată ca Clark Gable.
- Bună seara. - Bună seara.
- Ai o rochie minunată. - Mulţumesc.
Mă scuzaţi.
- Cum ai reuşit? - Ce?
Să-l ţii pe Hamilton treaz tot concertul?
Ştiu ce părere are despre lucrurile astea.
- Mi s-a părut un concert minunat. - Mulţumesc.
Încerc să fac evenimentele astea trimestrial.
Să-mi adun confraţii în numele a ceva ce merită.
Mă bucur să văd că toţi iubesc arta.
Sunt nişte oameni ai peşterilor.
De fapt, e o insultă la adresa oamenilor peşterilor.
Ei chiar apreciau arta de pe pereţii lor.
Şi tu? Hamilton mi-a spus că eşti la Drept.
La Universitatea Southwestern.
O să lucrezi pentru Ham într-o zi?
De fapt, lucrez deja la o firmă.
A, bine. Un spirit independent. Să rămâi aşa.
Tu cum ai rămas aşa?
Nu m-am măritat niciodată.
Bărbaţii au vrut doar fie să bage ceva în mine,
fie să scoată ceva de la mine, cel mai adesea banii mei.
Şi deşi nu am nimic împotriva primei variante,
ei o preferau pe a doua.
Probabil e greu să fii o femeie atât de bogată.
Nu, de fapt e grozav.
Un metru şi jumătate.
Şapte metri.
Un puşti speriat noaptea?
Nicio şansă.
Dacă nu o să iei mai mult de 20 de lăzi,
nu pot să mai scad din preţ. Abia scot un mic profit.
Pot să plusez cu două galoane, pe gratis.
- Tu eşti Charlie Goldstein? - Da.
- Ce mă bucur să te văd! - Tu cine eşti?
Ai primit o citaţie. Să ai o zi bună.
La naiba!
Nu am întârziat.
Nu, nu ai întârziat.
Arăţi ca şi cum ai fi stat treaz toată noaptea.
Doar până la patru. Am lucrat la un caz. Ştii cât o să dureze?
Nu.
O echipă de tir cu arcul?
De ce are şcoala asta o echipă de tir cu arcul?
Vânează masa de prânz pe Melrose Avenue?
Poate o fac pentru disciplină şi deprinderi. Sau distracţie.
- Mai ştii cum e să te distrezi? - Sunteţi soţii Mason?
- Da. - Eu sunt profesoara lui Teddy.
Vă rog.
Am vrut ca Teddy să vă arate la ce lucrează în laboratorul de ştiinţe.
- Aveţi laborator? - Am făcut cristale.
- A învăţat foarte repede. - Arată ca sticla.
Sticla nu are un tipar anume la microscop,
dar cristalele au.
A, bine.
Teddy, vrei să te duci să te joci în curte până primul clopoţel?
Vă rog.
Mulţumesc că aţi venit aşa devreme.
Teddy mi-a spus lucruri minunate despre dvs.
E un băieţel simpatic,
ne înţelegem bine, având în vedere că a venit la mijlocul anului.
Are o aplecare spre matematică şi ştiinţe.
- Vă ocupaţi cu ştiinţele, d-le Mason? - Eu? Nu.
- Este avocat. - Avem un capitol de cultură civică.
Este materia mea preferată.
Vreau ca aceşti copii să fie mândri de ţara în care trăiesc.
În vremurile noastre, e uşor să-şi piardă încrederea în lucrurile astea.
Nu şi dacă merg la o şcoală ca asta.
Atunci mă bucur că merg la şcoala asta.
Fiecare copil merită ca cineva să creadă în el.
Nu toţi părinţii vă plătesc să credeţi în copiii lor?
Nu toţi clienţii dvs. vă plătesc să credeţi în ei, d-le Mason?
D-şoară Street, dl Mason nu va ajunge la întâlnirea cu d-na Hunt,
d-na cu fabrica de arcuri. Nu a zis de ce.
Mă duc singură.
E păpuşa fetiţei Gallardo?
Maria, da.
Anulează întâlnirea de la 11, cu d-na Hunt.
Eşti avocatul nostru?
El nu a venit încă?
- Hristoase! - Nu, nu sunt. Îmi pare rău.
Sunt avocat. Mă numesc Perry Mason.
Ai 18 ani măcar?
Urmăreşte-mă un pic...
- Rafael. - Rafael.
Rafael, poţi să ţii asta?
Mulţumesc.
Poţi să-ţi ţii mâna ca pe o armă? Ca în "Cowboy-ii şi Indienii"?
- Nu. - Nu încerc să vă bag în belele.
Cine naiba eşti?
Mătuşa voastră Lisa a venit la mine. Sunt avocat. Şi soţia ta, Sofia...
- Sofia? - Da.
De ce tu?
Au citit despre un caz de-al meu de acum şase luni.
Încerc să vă ajut, jur. Dar trebuie să ştiu ce fac aici.
- Bine. - Mulţumesc.
- Eşti dreptaci? - Da.
Poţi să îndrepţi braţul? Bine. Mulţumesc. Un pic mai sus.
Mulţumesc.
Acum tu.
- Eşti dreptaci? - Da.
Bine.
Un pic mai sus. Mulţumesc. Bine, deci...
Poate doi metri.
Bine. Mulţumesc.
Luaţi loc.
Bine. Am citit articolul din ziar,
dar acum vreau să aud şi versiunea voastră.
Versiunea noastră e că nu am făcut-o noi.
Atunci de ce a putut un şofer de autobuz să vă recunoască?
Mergem cu autobuzul ăla în fiecare sâmbătă. Şi eu l-aş fi recunoscut.
De ce mergeţi cu autobuzul ăla?
Strângem sticle ca să facem nişte bani în plus.
Recuperăm garanţia de doi cenţi.
Cum rămâne cu moneda de aur a lui Brooks pe care aţi amanetat-o?
Am văzut un portofel drăguţ într-un tomberon, în port.
Era gol, dar apoi am simţit ceva greu într-o parte.
L-am scuturat şi a căzut o monedă. Era îndesată acolo, cred.
- Ce noroc am avut. - Ăsta nu e noroc.
Ţi-am zis să laşi chestia aia, dar tu ai amanetat-o.
Era valoroasă. Voiai să o las pur şi simplu?
Ai fost prea lacom!
Şi eu aş fi amanetat-o.
Caut familia Gallardo.
- Cred că e acolo. - Mulţumesc.
Luisa?
D-şoară Street?
Este avocata!
- Intraţi! - Mulţumesc.
- Intraţi! - Bună, Sofia.
Vă pot oferi nişte cafea sau...
- Sunt desenele lui Rafael? - Da.
- Are talent. - Voia să meargă la şcoala de artă.
O să îi apăraţi?
V-aţi hotărât să luaţi cazul băieţilor?
Nu...
Maria a lăsat asta la noi la birou.
Fiica mea are nevoie de tatăl ei.
Aş putea să-i ofer nişte sfaturi avocatului vostru.
Vă rog, nu ne abandonaţi.
Îi vor omorî!
Îmi pare tare rău, eu...
- Nu ar fi trebuit să vin. - Dar aţi venit. Vreţi să ne ajutaţi.
Sofia...
Pot să fiu orice aveţi nevoie să fiu, d-şoară Street.
Pot să fiu sărmana soţie mexicancă neajutorată.
Sau mama curajoasă, lăsată singură să îşi crească fetiţa.
Sofia, nu trebuie să te prefaci că eşti în vreun fel.
Dvs. puteţi spune asta pentru că vă puteţi permite să fiţi aşa cum sunteţi.
Vreţi să ne ajutaţi.
Nu uita că am fost campion la categoria mijlocie la Camp Logan în '17.
N-a uitat nimeni. Tu ai uitat. Boxul şi wrestlingul nu sunt acelaşi lucru, Mo.
Ambele sunt despre echilibru. Manipulare, dominarea celuilalt.
Tot ce domini tu e această conversaţie.
- Hei, Paul... - Da.
Spune-le doamnelor că boxul şi wrestlingul sunt asemănătoare.
Nu sunt asemănătoare deloc.
- Ce tot spui? - Unde ai fost?
Am luat nişte chestii care ne lipseau.
Mo, ce pui la cale?
Ştii că avem doi sârbi uriaşi
care au săpat cu noi în ultimele săptămâni?
În fiecare pauză de prânz, se iau la trântă.
Ei zic că se antrenează ca să devină luptători profesionişti.
Aşa că m-am gândit că poate au nevoie de un antrenor.
Pot să miros schema de aici. Iisuse!
Ştii ceva? Vorbesc degeaba cu voi.
Se pare că lucrurile merg mai bine pentru dl Drake.
A fost o slujbă de o singură dată, dar poate vor mai apărea ocazii.
Bravo ţie, Paul.
La naiba, nu!
L-au prins pe Perkins la Birch.
L-au prins? Cine?
- L-a mituit cineva? - Nu, a fost arestat.
"De procurorul general al districtului Los Angeles, pentru cămătărie,"
"înşelăciune, contrabandă cu alcool şi evaziune fiscală."
Te rog! Toată lumea are câte o schemă.
Primarul are o schemă. Poliţia are o schemă. Mafia are o schemă.
Ştii ceva despre asta?
Nu, e prima oară când aud.
Trebuie să-i pregătesc baia lui Lucius. Mă ajuţi, iubitule?
Fetelor, pregătiţi-l pe verişorul vostru pentru baie.
Apa face destulă gălăgie?
Cred că da.
Al naibii Strickland! Cum l-am lăsat pe albul ăla să mă fraierească?
Nu ai ştiut.
Lacheu nenorocit!
Nu ai fost fraierit.
Te gândeai doar că trebuie să-ţi întreţii familia
şi să faci treaba la care te pricepi. Nu ai ştiut.
Nu?
De ce naiba mă acuzi, Clara?
Nu te uita la mine aşa. Nu pe mine eşti supărat.
Albii ăia din nord nu fac doi bani. Nu e nimic nou.
Trebuie să fim mai deştepţi decât sunt ei răi.
Iubitule...
Trebuie să intru.
- Haide! - Intră, Mo.
Mulţumesc. Nu o să las apa să se răcească.
Când ai zis că vrei să ieşim, am presupus că te referi la cină.
Mergem şi la cină, dar nu mănânc niciodată înainte de nouă.
Domnilor... O să-ţi cumpăr nişte floricele, ca să-ţi potoleşti foamea.
O lovitură sub centură. Ce faceţi, d-le arbitru?
Haide, Dub! Pune presiune pe el!
- Faci des chestia asta? - Cu fiecare ocazie.
Micşorează distanţa!
E o poveste care se desfăşoară în ring, la fiecare luptă.
E mai interesantă decât orice film.
- Eu văd doar lovituri şi sânge. - Nu. E mai mult de atât.
O luptă îţi arată cine eşti.
Acum, în acel ring, un bărbat este expus privirilor tuturor.
- Care? - Tommy. Cel înalt.
El e mai înalt decât tipul scund
şi crede că îl poate ţine la distanţă cu directa lui.
Dar tipul scund e dispus să încaseze directele lui,
ca să se apropie de el, iar acum îşi foloseşte
forţa ca să lovească trupul lunganului ca un şofer de camion.
Da! Dă-i la corpul şi va cădea şi capul.
Uite, a reuşit.
Tommy a venit cu un plan, dar toate armele lui dau greş.
E lovit.
S-a uitat în ochii adversarului lui
şi a văzut ceva ce niciun pugilist nu vrea să vadă.
- Ce anume? - Curaj.
Deci cel înalt va pierde.
Poate. Sau poate va găsi curajul când totul va fi împotriva lui.
Nu-l lăsa să se apropie, Tommy! Mişcă picioarele!
Nu îl susţineai pe celălalt?
Nu îl susţin, dacă nu îl susţii şi tu.
- Haide, Tommy! - Aşa, Tommy!
- Ce-i asta? - Înainte să zici orice, ascultă-mă.
Cred că ar trebui să preluăm cazul Gallardo.
- După ce am vorbit cu fraţii... - Ai fost să-i vezi?
Am fost şi la parcul auto unde ţin maşina lui Brooks.
Sunt sigură că te-au primit cu braţele deschise. Şi?
Nu cred că ei l-au omorât.
Cazul lui Milligan e slab.
Iar eu am dovezi care îl slăbeşte şi mai mult.
Dacă speri să faci o înţelegere cu procuratura, am încercat eu deja.
- Burger m-a redus la tăcere. - Ce? Nu eşti avocata lor.
Şi tu eşti?
Vrei să te implici în asta?
Cred că merită să ne batem pentru ei,
dar nu vreau s-o facem dacă nu eşti pregătit pentru un proces de omucidere.
Nu e doar o persoană de data asta. Sunt două. Şi o familie pe deasupra.
Nu ştiu. Dar ştiu că nu pot să nu fac nimic.
Şi nu pot s-o fac fără tine.
O s-o luăm pas cu pas.
Ne construim cazul nostru. Îl atacăm pe al lor.
Îi dăm la corp şi va cădea şi capul.
Singura problemă este cum ne vom permite să facem asta.
Nu le suntem de folos fraţilor Gallardo dacă suntem săraci.
S-ar putea să am deja o soluţie pentru asta.
Prima oară când am auzit reclama ta la radio,
i-am zis Dellei: omul ăsta e un vizionar.
Nu e o persoană care se mulţumeşte cu puţin. Ci una care cucereşte.
Şi asta ne propunem şi noi, să cucerim.
Cartier după cartier, clădire după clădire. Libere. Vulnerabile.
Fără apărare. Care stau acolo, aşteptând să fie cucerite.
Extindere, Sunny. Despre asta e vorba.
Dl Mason şi cu mine am identificat aceste amplasamente cheie.
Sau poate îţi aduci aminte cum le numeam în război.
- Ţinte perfecte. - Ţinte perfecte.
Aceste spaţii comerciale goale au rămas în urmă cu plata taxelor
şi sunt pe punctul de a fi executate silit.
Poţi să cumperi supermarketurile astea
şi să le transformi în magazine "Sunny" într-o clipă.
Un "Sunny Market" în fiecare cartier.
În cinci ani, ai putea ajunge regele oraşului.
E destul de grozav. E ce am visat mereu.
E doar o idee.
Ca s-o pui în practică ai avea nevoie de multă consiliere juridică.
Negocieri de contracte, urbanism, insolvenţă,
transfer de titluri de proprietate, relaţia cu creditorii.
Sute de ore din timpul nostru.
Cât vreţi?
Un onorariu fix. O mie de dolari pe lună.
Nu cerem mult ca să te facem regele Los Angeles-ului.
- Ai tupeu, Mason. - Pe cine altcineva ai vrea alături?
Pot să le văd din nou?
Toată lumea să se ridice.
Începe şedinţa.
Cazul numărul 9752,
punerea sub acuzare în dosarul Statul vs. Mateo şi Rafael Gallardo.
D-le Mason, cum pledează clienţii dvs.?
- Nevinovat, Onorată Instanţă. - Nevinovat.
Foarte bine. Luaţi loc.
În ceea ce priveşte cauţiunea. D-le Milligan?
Pârâţii sunt acuzaţi de crimă cu sânge rece.
Având în vedere circumstanţele în care s-a comis crima,
cerem să li se refuze eliberarea pe cauţiune
şi să fie ţinuţi în arest pe durata procesului.
Noi credem că ar trebui să fie eliberaţi pe proprie răspundere.
- Au legături strânse cu comunitatea. - Ce legături?
Locuiesc într-o tabără de corturi şi există riscul de a fugi în Mexic.
- Nu au fost niciodată în Mexic. - Sigur s-ar integra dacă s-ar duce.
Poate ar face şi un măcel acolo.
Onorată Instanţă, îi puteţi spune d-lui procuror să nu ne denigreze clienţii?
Nu fiţi atât de sensibil, d-le Mason.
Atunci îi puteţi spune d-lui procuror să fie mai logic?
De ce ar încerca clienţii mei să se integreze şi apoi să facă măcel?
Bine. De ajuns, d-le avocat.
Onorată Instanţă, deşi înţelegem cu toţii
pierderea tragică a familiei McCutcheon,
prezenţa acestora aici este în mod clar dăunătoare.
Pot să decid eu ce e şi ce nu e dăunător în sala mea de judecată?
Da, Onorată Instanţă. Asta e treaba dvs.
Mulţumesc. Cererea de cauţiune este respinsă.
- Uite-i. - Începem.
D-le Mason, d-şoară Street, cum comentaţi ce s-a întâmplat?
Sunteţi dezamăgiţi că clienţilor dvs. li s-a refuzat ieşirea pe cauţiune?
Nu ne-am aşteptat ca acest lucru să fie luat în considerare,
având în vedere prejudecăţile deja arătate în acest caz.
Dar vom continua să luptăm pentru un tratament corect.
Deci credeţi că sunt nevinovaţi?
Nu am fi acceptat cazul, dacă nu am fi crezut asta.
Dovezile împotriva lui Mateo şi Rafael Gallardo sunt foarte şubrede,
circumstanţiale, şi intenţionăm să dovedim asta la proces.
Deci nu vă îngrijorează zvonurile conform cărora
raportul medico-legal va arăta că amprentele lui Rafael Gallardo
au fost găsite în maşina lui Brooks McCutcheon?
Noi n-am văzut acel raport, aşteptăm să fie făcut public.
- D-le Milligan! D-le Milligan! - Mulţumesc.
Al naibii Milligan.
Nu ar fi lăsat informaţia să ajungă la presă, dacă n-ar fi fost adevărat.
Acum o să fie spusă de două ori,
o dată ca zvon şi a doua oară când va fi confirmată de raport. La naiba!
L-am lăsat să mă ia prin surprindere.
Abia aştept să văd feţele noastre idioate în ziarele de mâine.
O să te învinovăţeşti de fiecare dată când vei crede că ai făcut o greşeală?
Abia am început.
Nu, îmi doresc doar ca Milligan să fie aşa de prost cum vreau eu.
DOVEZI
În faţa catedralei St. Vincent, s-au adunat
peste 10.000 de suflete îndurerate, după estimările acestui prezentator.
Persoanele îndurerate aruncă lalele violet,
florile pe care Brooks le dăruia iubitei sale soţii în fiecare săptămână.
Poţi să pui pariu că Milligan va avea o astfel de floare la rever
în fiecare zi, în instanţă.
- A venit un domn Drake să vă vadă. - Pofteşte-l înăuntru.
- Ai secretară acum? - Să vorbeşti cu Della despre asta.
Apreciez că ai venit aşa din scurt. Strick a zis că chiar l-ai ajutat.
- Se pare că te va mai folosi. - Din nou şi din nou.
Crezi că va fi ceva stabil?
Nu aş accepta nici dacă ar fi.
Amicul tău m-a făcut
să-l bag pe un tip de treabă într-o chestie nasoală.
Rahat!
Drake, n-am ştiut. Doar am încercat să-ţi fac rost de ceva de muncă.
- Dacă aş fi ştiut... - Perry, eu am căzut în capcană.
Atunci poate amândoi avem ceva împotriva procurorului.
Ai auzit că am luat cazul McCutcheon?
Am avea nevoie de ajutorul tău în anchetă.
Poate o să şi reglezi nişte conturi.
Avem deja nişte dovezi care le susţine nevinovăţia.
- Dacă tu crezi că au făcut-o... - Perry, nu ştiu ce să cred.
Am crezut că vei avea mai mult de lucru pentru mine.
Perry, am crezut că prietenul tău e onest.
Şi după cum am zis, îmi pare rău. Nu ştiu ce...
De ce ai nevoie?
De încredere.
Dar nu ştiu cum o vom obţine.
Tu ştii?
Sincer, nu. Nu ştiu.
Măcar asta cred.
Bună ziua.
Mulţumesc.
E tot ce s-a găsit asupra lui Brooks şi în maşină?
E tot ce avem.
Nu e ruptă, nu sunt semne de luptă.
Mă scuzaţi.
Tipul ăsta deţinea vasul cu jocuri de noroc "Morocco"?
Da. Aşa se spune.
Am citit că "Luxe" a fost incendiată cu câteva zile înainte de crimă.
Crezi că are vreo legătură cu asta?
Erau în ape internaţionale ca să evite poliţia.
Voiau să fie ca în vestul sălbatic, de asta au avut parte.
E un număr de Santa Monica.
Ce e cu a doua curea?
E un M?
Chestia asta e o navă care se scufundă şi la propriu, şi la figurat.
Am găsit o hotărâre judecătorească împotriva vasului pentru 800 de dolari
datoraţi unei firme care i-a reataşat elicea din faţă.
- Au reataşat-o? De ce? Căzuse? - Da.
Se pare că "Morocco" e o vechitură.
Brooks a mai tras ţeapă şi unei companii
care s-a scufundat să recupereze elicea căzută.
Şi e doar începutul. Avem un morman de facturi, datorii neplătite.
De fiecare dată când un creditor îşi cerea drepturile, el lichida societatea
şi vindea vasul către o nouă companie paravan.
Deci compania care deţinea vasul acumula datorii,
nu le putea plăti şi apoi vindea nava unei alte companii?
Nelăsând nimic în urmă care să poate acoperi datoriile
şi trăgându-i pe sfoară pe toţi cărora le era datoare.
Să nu-i spui lui Sunny despre asta.
Ce fel de puşti bogat nu-şi poate plăti facturile?
Unul falit. Dar cine l-ar vrea mort?
Trebuie să aflăm ce se petrece.
Te simţi norocos?
Mai ai loc pentru încă doi?
Unde e taxiul pentru angajaţi?
Ne vedem acolo.
- Vă pot aduce ceva de băut? - Da, aş vrea un Scotch cu sifon.
Ce local!
Nu am fost niciodată în Maroc, dar dacă seamănă cu ce e aici...
- Eşti de acolo? - Da, din Maroc, via Burbank.
Dar e şic.
Am auzit că proprietarul a fost rănit sau ceva de genul ăsta,
dar dacă ai un loc drăguţ ca ăsta.... Nu?
Nu a fost rănit. A fost ucis.
Îmi pare rău să aud asta.
- Îl cunoşteai? - Nu. Scuzaţi-mă.
Cei cu mulţi bani nu vin niciodată aici.
Se duc toţi la "Rex" sau "Tango".
Pentru că nava asta e în stare proastă?
Am stat la mal săptămâna trecută din cauza unei probleme la motor.
Nu am câştigat niciun ban şi tot nu merge ca lumea.
Dar primiţi tot felul de produse proaspete.
Doar legume. În majoritate morcovi şi cartofi.
Problema e motorul. Ar fi trebuit să fie înlocuit de mult.
- Avem multe probleme. - Mai lasă-mă patru ore, bine?
Pompele, luminile?
O să facem tot ce putem, Şefu', dar ultima reparaţie nu va ţine.
Să rezistăm măcar noaptea asta.
- Glumeşti? - Holcomb?
Ce onoare să-l avem pe detectivul Mason la bordul vasului nostru.
Cred că McCutcheon a ales poliţistul greşit cu care să se asocieze.
Unde-mi sunt manierele?
Ai venit până aici, măcar să le spun băieţilor să-ţi facă un tur.
Nu-l lăsaţi să plece de pe vas.
Trebuie să plecăm.
Doamnelor şi domnilor, puţină atenţie, vă rog!
Numele meu este Perry Mason. Sunt avocat. Probabil mă ştiţi după faţă.
Vreau să închinăm un pahar pentru oaspetele de onoare
din seara asta.
Detectivul Eugene Holcomb, de la poliţia Los Angeles.
Iată-l, e domnul de aici, în smoching.
Să arătăm cât îl apreciem.
Noroc!
Bravo. Întoarce-te oricând.
Oricând.
D-le Crippen, un telefon pentru dvs.
Mulţumesc!
Ce slujbă frumoasă.
Ne pare rău pentru pierderea suferită, Lydell.
Mulţumesc. Apreciez.
- Alo? - Goldstein e mort.
Foarte bine.
CITAŢIE ÎN FAŢA MARELUI JURIU
Traducerea: FAST TITLES MEDIA