Pot să vă fac o poză? Zâmbiţi.
Câştigător, numărul 17.
Nu se mai fac pariuri.
Hei, amice. Hei, amice!
- Foc! Foc în bucătărie! - Foc! Arde!
PERRY MASON
Bună dimineaţa, Walt.
- Tu cine eşti? - Bună dimineaţa, d-le Mason.
Sunt Marion Kang, noua dvs. secretară.
- Ce? - Puteţi să semnaţi de venire?
Am învăţat la şcoala de secretare că e foarte important
să ţinem o evidenţă a celor...
Da, am angajat o secretară.
Aşa cum am spus mereu, avem nevoie de cineva care să răspundă la telefon.
- Să ia notiţe, să ţină registrele. - Nu ne permitem să plătim nici...
Şi dacă fac treaba lui Marion, nu pot să-mi fac treaba mea.
Asta a fost înţelegerea. Vreau să am un loc la masă.
Va trebui să vinzi masa ca s-o putem plăti pe ea.
Ultimele datorii ale lui E.B. au fost plătite la începutul lunii.
Şi cu ce a rămas din banii pe care i-ai investit după vânzarea fermei,
plus clienţii noştri curenţi, aşa cum sunt, avem... Intră.
...destul cât pentru chiria lunară, plus salariul secretarei.
Mulţumesc.
Casa e pe numele d-lui Burkhardt,
va trebui să refacem actele astfel încât să fie proprietate comună,
ca să îi rămână direct d-nei Burkhardt, dacă moare el primul.
Şi toate bunurile celui de-al doilea supravieţuitor
vor fi împărţite în mod egal între cei trei copii ai lor.
- Theobald, Bruna şi Engleberta. - Ce nume frumoase.
Sunt sigur că niciunul nu ar încerca să fiarbă un copil, într-un basm.
Bruna va primi ceasul de masă şi vaza lebădă.
Engleberta, broşa în formă de margaretă a mamei ei.
Theobald, colecţia de halbe de bere a tatălui lui.
Theobald eşti un norocos.
- Hei. - Ce?
Putem să ne concentrăm, te rog?
Mă concentrez.
Tu eşti cel care a vrut să renunţe la dreptul penal şi să facă doar civil.
Asta înseamnă drept civil.
Tu ai zis că dosarele civile aduc bani. Sunt pragmatic.
De când?
- La ce oră e audierea mâine? - La nouă.
Nouă de dimineaţa. Sunt pragmatic.
O persoană pragmatică ar avea o agendă.
Nu am nevoie de agendă. Am secretară.
- Au venit astea pentru dvs. - Mulţumesc.
Mulţumesc, Marion.
Eşti bine?
Mulţumesc că eşti de treabă.
Cu plăcere.
A fost... diferit.
O să lucrez pe barcă diseară.
Vei fi şi tu acolo?
Poate.
Ascultă, fă-mi un serviciu.
Aşteaptă 10 minute după ce plec. Apoi poţi să pleci şi tu.
Un "Old fashioned" şi un sandviş Reuben, George.
Da, domnule.
Terminaseşi. Oricum citeşti doar anecdotele, Cliff.
- Tată. - Draga mea.
Dragul meu...
- Ce-aţi găsit, băieţi? - E un căluţ de mare.
- Da. - E drăguţ.
Am comandat îngheţate pe băţ pentru băieţi. Vrei şi tu?
Mi-am comandat şi eu ceva.
- Bună, tată. - Unde ai fost, Brooks?
Am fost aici.
Nu-mi aduc aminte când ai venit la club ultima oară.
Locul nu a ieşit aşa cum mi-am imaginat că va fi.
Deşi este o privelişte frumoasă.
E remarcabil cât de departe poţi vedea navele de aici.
Nu ar fi trebuit să fie o mare scofală.
Încercam doar să sabotăm Luxe, nu să o distrugem.
Focul a ieşit un pic de sub control.
Nu ar fi fost mai isteţ să o sabotaţi în cursul zilei,
când nu ar fi fost plină de martori?
Îmi pare rău, tată. Eu...
- Ce pot să zic? O să rezolv. - Nu.
Fără rezolvări, Brooks. S-a terminat. Trebuie să te dai la o parte.
Dar eu doar...
Să laşi poziţia pe care o ocupi în companie. Să laşi jocurile de noroc.
Să laşi aburerile cu echipa de baseball.
Echipa de baseball o să se concretizeze.
Avem patru oraşe care şi-au arătat interesul. O să iasă, tată.
Construiesc ceva important.
Când construieşti, ai nevoie de o fundaţie solidă, Brooks.
Toate prostiile tale nu sunt o fundaţie solidă. Sunt un castel de nisip.
Ţi-am zis că sunt 20 de companii care vor să-şi facă reclamă pe stadion?
- Îi am pe Chesterfield, Goodyear... - Brooks! Încetează.
Urmează-mi sfatul şi dă-te la o parte.
Petrece timp cu băieţii tăi. Concentrează-te pe actele de caritate.
Şi asta e o moştenire admirabilă.
D-le Mason.
Cum ai intrat aici?
- Credeţi că o să... - Ce?
Credeţi... că...
Ce să cred?
Dragă d-le Mason, când o să fiu purificată pe de-a întregul?
Îl tot rog pe Dumnezeu să mă îndrume, dar cred că mi-a întors spatele.
Dragă d-le Mason, ce am câştigat în instanţă? Cât valorează libertatea mea?
Băiatul meu Charlie e tot mort.
Dragă d-le Mason, azi Charlie ar fi împlinit doi ani.
Vreau cu disperare să mă duc alături de el.
Dragă d-le Mason, crezi că voi fi iertată?
Dragă d-le... Dragă d-le Mason...
Toată lumea să se ridice.
Luaţi loc.
- Îmi cer scuze. - De ce şchiopătezi?
Nu şchiopătez.
D-le Purtell, câţi ani aţi lucrat mai exact la "Sunny Market"?
Şapte ani. Dintre aceştia, trei ca manager.
Şi cum s-a purtat cu dvs. proprietarul, dl Gryce?
A fost un şef dur.
V-a crescut salariul cu mult, când aţi devenit manager?
Cu foarte puţin.
Şi totuşi, dvs. aţi amenajat magazinele d-lui Gryce.
- Nu este aşa? - Ba da.
Şi de atunci,
vânzările în magazine au crescut
cu 60%,
chiar şi în aceste vremuri.
Dl Gryce v-a recunoscut meritul pentru amenajare?
- V-a recompensat în vreun fel? - Nu şi nu.
- Aţi vorbit cu el despre asta? - Da.
Şi mi-a spus că, dacă nu-mi convine, pot să plec.
Şi exact asta aţi făcut. Ce aţi făcut apoi?
- Mi-am deschis propriul magazin. - V-aţi deschis propriul magazin.
V-aţi urmat visul.
Aţi urmat calea capitalismului dat de Dumnezeu
şi a hărniciei care face ca această ţară să fie măreaţă.
Urmează şi o întrebare, Onorată Instanţă,
sau dl Kellard vrea să depună mărturie în locul clientului său?
D-le Kellard, limitaţi-vă la a adresa întrebări.
Bineînţeles, Onorată Instanţă.
Doar că e greu, când sunt atât de mândru că-l reprezint pe acest om.
Nu vreau să mă interpun între doi bărbaţi îndrăgostiţi,
dar nici asta nu a părut a fi o întrebare.
Iar asta nu e o obiecţie propriu-zisă, d-le Mason.
D-le Kellard, puteţi continua interogatoriul.
De ce aţi venit azi aici, d-le Purtell?
Pentru că Sunny Gryce spune că i-am furat ideile pentru magazinul meu.
- Dar nu aţi furat nimic, nu? - Cum să fur?
- Au fost ideile mele de la început. - Ideile dvs., metodele dvs.
Schiţele dvs., de care Sunny Gryce a beneficiat,
despre care susţine că sunt ale lui şi pentru care v-a acţionat în instanţă?
Vrea ca toate magazinele concurente să dea faliment.
Obiecţie!
Scuze. Nu poate depune mărturie cu privire la ce vrea clientul nostru.
Mă ocup eu. Obiecţie, Onorată Instanţă.
Dl Purtell habar n-are ce vrea sau nu vrea clientul meu.
Se susţine.
D-le Purtell,
credeţi că Sunny Gryce vrea să vă facă să daţi faliment?
Da. Cred că vrea să mă distrugă.
Nu mai am alte întrebări.
- Ce faci? - Vreau să încerc ceva.
Am vorbit despre asta. Trebuie să stabilim...
Ştii ce-mi place, Ed?
Cerealele Quaker Crackles. Le mănânc direct din cutie, ca pe floricele.
Le-am luat cu mine şi la cinema.
Unde aş putea găsi aşa ceva în magazinul tău? Pe ce culoar?
- Şase. - Şase. Interesant.
La fel ca în magazinul lui Sunny. Îmi place şi şunca Underwood Deviled.
Iese un sandviş bun cu ea. Unde aş putea găsi aşa ceva?
- Culoarul 12. - Tot ca în magazinul lui Sunny.
Şi Bromo?
Pentru când mi se apleacă de la cereale şi şuncă.
- Pe culoarul doi. - La fel ca în magazinul lui Sunny.
Trei din trei.
E o medie pe care Lou Gehrig ar fi invidios.
D-le Purtell, crezi că Henry Ford îşi plăteşte inginerii
ca să inventeze dispozitive pentru compania lui,
iar apoi se aşteaptă ca aceştia să plece
şi să le reinventeze ca să le vândă pentru propriul profit?
Nu, nu e aşa, d-le Mason.
Dacă aţi şti ceva despre supermaketuri,
aţi şti că acestea sunt locurile logice
unde oricine are un magazin ar pune acele produse.
Nu are nicio legătură cu ce m-a învăţat Sunny Gryce.
Care e sloganul magazinului "Sunny Market"?
- "Toate sub acelaşi acoperiş". - Şi al magazinului dvs.?
"Toate sub acoperişul nostru".
Mulţumesc că aţi schimbat un cuvânt.
Onorată Instanţă.
E din cauza faptului că eu am inventat sloganul pentru Sunny.
Când eraţi angajat la magazinul d-lui Gryce.
Aţi fost răsplătit pentru tot ce-aţi făcut,
cu înţelegerea că o făceaţi pentru "Sunny Market".
Obiecţie. Acum dl Mason este cel care depune mărturie.
Se susţine.
D-le Purtell, puteţi recunoaşte în fotografie unde şi ce este asta?
Da, este biroul meu din magazin. De unde o aveţi?
Dacă vă uitaţi la această fotografie mărită,
puteţi citi numele de pe cotorul biblioraftului?
Nu am furat de la el.
De fapt nu ăsta e numele.
Numele este "Manualul managerului de la Sunny Market."
Onorată Instanţă, aş vrea să înregistrez asta ca dovadă.
Îl am pentru că eu l-am scris. Eu l-am scris!
Şi aţi fost plătit pentru asta de un om care se aştepta să fiţi loial,
nu să îl furaţi pentru propriile scopuri.
- Nu mai am întrebări, Onorată Instanţă. - Nu, asta nu... Sunt ideile mele.
El le-a furat de la mine. Nu vă daţi seama?
Încearcă să mă ruineze. Nu e corect! Cum aţi intrat în biroul meu?
- D-le Purtell. - Nu e corect.
D-le Purtell, puteţi pleca.
Ce rost a avut să stau toată noaptea ca să mă documentez,
doar ca tu să nu ţii cont de nimic şi să faci tot ce vrei?
Sunt sigur că ce am făcut ne va ajuta să câştigăm cazul.
Ai văzut feţele juraţilor când le-am arătat fotografia?
Sigur nu au recţionat la sângele de pe pantalonii tăi? Ce-ai făcut?
Am alunecat cu bicicleta azi-noapte, în drum spre casă.
- În drum spre casă? - Da.
Trebuia să vinzi bicicleta aia acum cinci luni,
când degeneratul ăla ne-a dat-o în loc de bani.
Tipul avea probleme şi avea nevoie de un avocat. Era tot ce avea.
- Era un hoţ. - Avea o familie de întreţinut.
- Fura motociclete. E furată. - E distractiv.
Da, m-am distrat cu ea.
Rahat, avem o întâlnire cu un potenţial client.
- Bănuiesc că nu vii. - E în regulă. Oricum nu mi-e foame.
Greutăţile pe care le-aţi îndurat sunt de neimaginat.
Dar spiritul vostru nu poate fi frânt
şi noi voim face tot ce putem să ne asigurăm că nu va fi frânt niciodată.
Acolo unde există nevoi, noi le satisfacem.
De aceea mergem mai departe cu planurile noastre
de a deschide încă cinci cantine sociale McCutcheon, ca aceasta.
Dar aceste vremuri groaznice vor trece.
Vor veni zile mai bune pentru voi şi familiile voastre, şi acest oraş măreţ.
De aceea m-am gândit că azi
e momentul perfect să fac un anunţ surpriză.
Bake, vino aici.
Cu toţii îl ştiţi pe aruncătorul de la St. Lous Cardinals, Bake Matthews, nu?
- Ce-ţi mai face braţul, Bake? - E bine, e bine.
E pregătit să toarne supă în castroane, sper.
Sigur că da!
L-am rugat pe Bake să vină cu mine pentru că vreau să vă anunţ
că voi aduce acestui oraş propria echipă de baseball de Major League,
care va juca pe stadionul McCutcheon!
Şi ce înseamnă asta? În primul rând, locuri de muncă.
Dar mai mult de atât, înseamnă că acest oraş contează.
Că veţi putea încuraja băieţi cu numele oraşului scris pe piept.
Oraşul pe care voi l-aţi construit. Oraşul care vă aparţine.
Şi echipa care vă va aparţine.
Lydell, vrei să spui ceva?
Nu sunt la fel de elocvent ca fiul meu.
În plus, cred că se răceşte supa.
Mulţumesc.
E stabilit totul în legătură cu echipa?
- Ţi-am zis că voi reuşi, tată. - Trebuie să plecăm, Lydell.
Deci?
Doar voiam să îţi spun
că s-a vorbit un pic la secţie despre Luxe.
Au pus nişte neghiobi să vorbescă cu alţi proprietari de bărci.
- În caz că se întâmplă asta... - Mă descurc.
În caz că se întâmplă asta, nu spui mai mult decât trebuie. Bine?
Nu încerca să fii mai deştept ca ei. Ai grijă să le reţii numele.
Ai văzut anunţurile pe care le-am dat în "Times" şi în "Examiner"?
Le-am zis să le pună fix sub articolul despre incendiul de la bordul Luxe.
O să fie plin la noi în seara asta.
- Sper. - Holcomb, o să funcţioneze.
Funcţionează deja.
Şi dacă nu va merge? Nu e un hobby pentru mine.
Am toate economiile investite în chestia asta.
Da. Dar nu-mi spune
că nu-ţi plac avantajele de a fi bodyguard într-un local de lux,
în loc să arestezi beţivani sau să faci razii la bordeluri.
Nu doar bodyguard... partenere.
Da. Data viitoare când vă cer ţie şi băieţilor tăi să sabotaţi un vas,
ar fi mai bine să o faceţi ziua, când sunt mai puţini oameni.
Ne vedem diseară.
Soţul meu s-a apucat de afaceri cu arcuri elocoidale cu fraţii lui în '16.
Dar atunci făceau doar arcuri de tracţiune pentru mobilier tapiţat.
Ei au făcut ei scaunele de la teatrul Fox, din Westwood.
Interesant.
Dar au existat neînţelegeri între soţul meu şi fraţii lui,
aşa că ne separăm.
Noi o să facem arcuri spiralate, folosite la utilaje grele.
Cu criza asta, oamenii nu-şi mai schimbă mobila,
şi arcurile spiralate par logice.
Dar e un arc cu totul diferit, după cum îţi poţi imagina.
Pare o afacere foarte interesantă.
Aşa e. Dar asta înseamnă şi clienţi diferiţi
şi o formulare diferită în noile contracte.
Sunt sigură că firma noastră va fi mai mult decât capabilă să se ocupe de ele.
Ai văzut vreodată un arc spiralat? Am adus o mostră cu mine.
Sunt foarte interesante.
- E frumos. - Nu-i aşa?
Mă scuzaţi un pic?
- Trebuie să-mi pudrez nasul. - Bineînţeles.
Abia aştept să mă uit mai bine la acele arcuri când mă întorc.
Vor ajunge în curând.
Există o ieşire prin spate, să ştii.
Pardon?
Mă gândeam că pot să mă întorc eu
şi să-i spun plicticoasei ăleia pe care o eviţi că ai plecat.
Avem nevoie de clienţi. Trebuie s-o farmec.
Mi se pare că eşti destul de fermecătoare.
Uite ce-ţi propun, mă duc înăuntru şi ţip "Foc!"
Şi evacuăm tot locul.
- O să fii arestată. - Aşa e.
Dar am putea să furăm nişte prăjituri când fugim.
Şi pentru asta ai putea fi arestată.
Merită, dacă asta înseamnă că pot să împart cu tine tortul cu ciocolată.
Ar trebui să mă întorc.
Dar dacă mă vezi aţipind, încearcă replica cu focul.
Mai am însă şi un alt plan.
Care?
Bine.
Te întorci şi mergi direct spre maşina mea mare şi lucioasă.
Mergem într-un loc grozav unde se dansează.
Împărţim o sticlă de ceva, nu conte...
- Nu ne poate auzi. E doar... - Nu, doar că...
Ce?
Sunt cu cineva.
E sănătoasă sau am puţin de aşteptat?
Vom fi amândouă în baston, înainte să-i iasă ei primele fire albe.
Uite ce-ţi propun,
dacă te hotărăşti că eşti pregătită să-ţi părăseşti iubita mai tânără
şi ai nevoie de un plan de evadare...
Poate vin cei de la Cardinal. Sigur nu voi fi cei de la Yankees.
Niciunul dintre noi nu va juca pentru ei, aşa că nu merg
până când nu vin cei de la Homestead Grays, cu Cool Papa Bell la centru.
O să aştepţi mult şi bine
pentru că niciuna dintre echipele noastre nu vine aşa departe.
Da, ai dreptate.
Cei din ţară nici nu ştiu că există oameni de culoare aici.
De aceea albii încă vin pe aici.
Clara...
Paul, nu ai mai muncit de săptămâni bune. Omul ăsta apela la tine.
- Ar fi trebuit să mă întrebi. - Ar fi trebuit să-l inviţi chiar tu.
La mulţi ani!
Mulţumesc.
Tata ne aducea aici când eram mici ca să prindem somni.
- Aici, în Watts? - Da.
Da. Şi noi încercam să prindem peşti în apa aia mlăştinoasă.
- E casa ta? - Nu. E a cumnatului meu.
E temporar.
Şi e bine pentru Lucius că e toată familia în preajmă să ne ajute.
Sigur.
Mulţumesc.
Fotografiile pe care le-ai făcut la magazinul lui Purtell au funcţionat.
Paul, îmi pare rău că nu ai avut mai mult de lucru.
Nu e aşa multă nevoie de priceperea mea la cazurile civile.
- Haide, ce faci? - Nişte bani în plus ajută.
- Dacă nu-i câştig eu, nu-i vreau. - Veniţi. E timpul să tăiem tortul.
Unchiule Paul, vino.
- La mulţi ani. - Acum pune-ţi o dorinţă.
La mulţi ani, Paul.
- Ce ţi-ai dorit? - Un tort mai mare.
Bine, farfurii. Poţi să împarţi şi furculiţele alea? Mulţumesc.
- Ia astea. - Cine vrea turte de mălai?
Tortul e al meu, cineva ar trebui să mănânce şi turtele.
Mereu economiseşti bani la Sunny!
Bună, Los Angeles. Eu sunt Sunny Gryce.
Da, veţi economisi bani la "Sunny Market".
În vremurile astea dificile,
noi ţinem preţurile jos, încât cămara voastră să fie plină până sus.
Orice aveţi nevoie găsiţi aici. Ascultaţi ce avem.
Produse proaspete, conserve, zece feluri de mezeluri,
produse congelate delicioase, toate sub un singur acoperiş.
Veniţi şi voi în magazinul nostru minunat.
Vă garantez că, la ieşire, veţi cânta şi voi...
Mereu economiseşti bani la Sunny!
Ai totul sub un singur acoperiş!
Şi aşa e.
- Ce ai aflat? - Purtell vrea să facem o înţelegere.
Schimbă dispunerea articolelor, le pune cum vrei şi renunţă la slogan.
Am negociat şi 5.000 de dolari pentru daune şi încălcarea drepturilor.
Cinci miare?
Dl Purtell nici nu are banii ăştia acum. Am făcut un audit complet,
dar am stabilit o eşalonare a plăţilor ca să obţineţi toţi banii.
Ştii cine face înţelegeri? Oamenii care ştiu că vor pierde.
Care şi-au pierdut curajul. Într-un astfel de moment, poţi distruge un om.
Cred că tocmai l-am auzit pe Ed Purtell crăpând.
Nu e nevoie să continuăm procesul de distrugere.
Omul a lucrat pentru dvs. mulţi ani.
Ai fost în război, Mason?
Da, în Franţa.
Atunci ştim amândoi, din experienţă,
că oamenii nu-şi permit să fie miloşi, când poartă un război.
Este un supermarket, nu bătălia de pe Marna. E un acord bun.
Pentru mine, nu. Lupt pentru viaţa mea şi am nevoie de luptători alături.
Credeam că eşti un astfel de om, dar poate m-am înşelat. Luptătorii ucid.
Tu nu pari a avea ce trebuie ca să termini treaba.
Trebuie să găsesc un alt luptător?
- Nu, nu. Pot să termin treaba. - Bine.
Doamnelor, înapoi la muncă.
Tati.
Nu-l deranja pe tatăl tău. Nici să nu-l atingi.
- Jos bocancii, Morris. - Am înţeles, femeie.
- Bună, Mo. Cum a fost azi? - Era să fim omorâţi.
- Sârbii ăia din nou. - Da. Ne-au tras-o la toţi.
Nenorociţii ăia nu ştiu cum s-o ia încet.
Mo, ai grijă cum vorbeşti.
Mă duc eu.
Ar putea fi d-na Steinberg.
A zis că o să treacă pe aici cu noile modele pentru cusut.
Pot să vă ajut cu ceva?
Da. Îl caut pe bărbatul ăla.
- Gata, gata! - Îl inviţi înăuntru pe prietenul tău?
Mă ocup eu, Pearl.
Nu am vrut să vă deranjez la ora cinei.
Ce cauţi aici?
Mason a zis că îţi cauţi de lucru. Melvin Perkins.
Ştii cine e? Regele negru de pe Central Avenue?
Deţine hotelul Birch şi "L.A. Register", adică ziarul oamenilor de culoare.
Şi are şi câteva afaceri mai puţin legale. Dar ştiai asta.
Am auzit nişte zvonuri la procuratură
că cineva ar vrea să-l lichideze.
- Cine? - Nu ştiu.
Cineva i-a şoptit cuiva. Nu ştiu mai multe.
Dar Burger nu vrea să se întâmple asta.
Vrea să afle cine caută să facă asta, aşa că vrea ca Perkins să fie urmărit.
De ce eu?
Perkins operează din hotel.
Şi e un hotel de coloraţi.
Trebuie să aflăm când vine şi când pleacă. Cine-i sunt prietenii, duşmanii.
Cine îl urmăreşte. Cine ar avea pică pe el.
Lucrurile care l-ar implica în afaceri cu cine nu trebuie.
Ne spui ce vezi, ne ajuţi să-l protejăm.
Procurorul e dispus să te plătească opt dolari pe zi, plus cheltuieli.
- Sună bine? - Da.
Bună seara.
În dosarul Gryce vs. Purtell,
juriul decide în favoarea reclamantului, Sunny Gryce.
Instanţa hotărăşte
să-i acorde d-lui Gryce întrega sumă de 50.000 de dolari.
- Pot lua cuvântul, Onorată Instanţă? - D-le avocat.
Dl Purtell nu are mijloacele financiare
pentru a plăti această sumă.
Activele sale nete valorează mai puţin de 5.000 de dolari.
Şi dacă ar plăti toată viaţa, tot n-ar fi de ajuns.
Sunteţi sigur?
Onorată Instanţă, clientul meu nu este insensibil la situaţia d-lui Purtell.
Cu siguranţă nu vrea ca pârâtul să fie ruinat de datoria asta enormă.
Astfel că dl Gryce oferă cu generozitate să renunţe la creanţă
dacă dl Purtell îi va ceda magazinul.
D-le Kellard?
Mulţumesc.
Haide! Simt că trebuie să ciocnim pentru ceva.
- În cinstea lui E.B. Ar fi mândru. - Chiar ar fi?
Ar crede că eşti un avocat excelent.
Mai degrabă un vultur care adună resturile de pe oasele lui Ed Purtell.
Nici mie nu mi-a plăcut ce ne-a cerut Sunny să facem.
Dar juriul a luat hotărârea, nu noi.
Ce se va întâmpla cu sărmanul nenorocit?
A cui e vina pentru ce se întâmplă după?
Măi, măi. Parcă sunteţi din filmul "Mata Hari",
cum vă ascundeţi în colţul ăsta.
Garbo se distra mai bine.
Am auzit că aţi câştigat. Felicitări.
Da. Am dus la faliment un om. Ura!
Ştii care e problema ta, Mason?
- Hamilton, nu e momentul acum. - Nu, nu, Ham. Luminează-mă.
Nu te va ajuta chestia asta.
În ciuda cinismului tău deprimant, tu tot crezi în dreptate.
Şi tu nu? Eşti procurorul districtual, pentru Dumnezeu.
Lucrezi într-o clădire care se numeşte Palatul de Justiţie.
O clădire uriaşă, impresionantă, care pare că e de 500 de ani acolo.
E de 600 de ani. Tot nu ştii ce vindem?
Nu există dreptate adevărată. Există doar iluzia dreptăţii.
Iluzia dreptăţii?
Iluzia care îi face pe oameni să creadă că adevărul va învinge mereu.
Că băieţii răi sunt prinşi. Că băieţii buni îi trimit la închisoare.
De ce eşti tu procuror districtual?
Sau eşti doar iluzia procurorului districtual?
Pentru că eu sunt eroul în povestea asta.
Şi atâta timp cât oamenii încă mai cred în dreptate
şi există un sistem care pare că funcţionează,
eu fac ce mă plăteşte primăria să fac.
Cine naiba vrea să ia parte la aşa ceva?
Au toţi impresia că Mason îi urăşte sau doar prietenii lui?
Depinde de zi.
- Ce bei? - Bourbon simplu.
Domnule, la fel.
- Barmanul tău preferat e aici. - Da?
Poate ar trebui să cer un "dirty martini".
- Înţeleg în ce stare de spirit eşti. - Şi tu?
- Mai fericită la compania actulaă. - Şi tu şi Hazel?
- E totul în regulă cu voi? - Da. Simplu şi în regulă.
Dar poate cu şcoala şi cu serviciul
sunt prea ocupată pentru ceva mai complicat acum.
Mi se pare o viaţă excepţional de plictisitoare, d-şoară Street.
Bravo.
Nu a fost doar plictiseală. Au mai fost şi surprize drăguţe din când în când.
Clara... Poţi să zâmbeşti.
Un pic mai la dreapta. E bine. Acolo, acolo.
Iubitule, Lucius devine agitat. Mi-e teamă că va exploda.
Vine. La stânga un pic, doar un pic.
- Ce face? - E în regulă, Clara.
Bine, să mergem.
Ai răbdare. Da.
Paul...
Bine, bine. Poţi să pleci.
- Ne vedem acasă. Da. - Bine.
Împuşcă-l, Charles! Împuşcă-l!
Unde e? Împuşcă-l, Charles!
O, nu! Marshall Phillip tocmai ţi-a împuşcat calul.
Putem s-o facem din nou, dar de data asta să te împuşc eu?
- Mâine. Trebuie să ies. - Bine.
- Te vezi cu Bake Matthews? - Da.
Finalizăm detaliile pentru mutarea clubului de baseball aici.
- Îl rogi să-mi semneze cartonaşul? - Vicleanule!
- Să sărutăm o monedă pentru noroc. - E o idee bună. Mereu funcţionează.
Bine, la culcare, băieţi.
- Noapte bună, tată. - Noapte bună.
- Noapte bună.
Gagicile din Cleveland sunt suprinzător de atractive. Mereu un punct turistic.
La Pittsburgh, aveai de unde alege, dar bunăciunile erau ciudate.
De aceea jucătorilor le-ar plăcea o echipă aici.
Am mers în toate, Brooks. În fiecare oraş.
Nimeni nu vrea să-şi mute echipa de baseball la Los Angeles.
Le-ai arătat poze cu stadionul?
- Şi modelul? Şi cifrele? - Populaţia, oferta financiară.
Le-am dat orice, mai puţin numărul de telefon al Gloriei Swanson.
Trei pahare de whiskey, te rog.
Ca avocat, ca prieten, îţi spun, ideea asta e...
Le-ai spus că suntem oraşul cu cea mai mare rată a dezvoltării din lume?
Nu le pasă.
Proprietarilor, sigur. Dar şeful ligii sigur vede beneficiile.
A zis că nicio echipă de Major League nu va juca la vest la Mississippi.
- Pentru ei, L.A. este Marte. - Dinozauri nenorociţi.
Nu ar fi trebuit să le promiţi o echipă reporterilor ălora, Brooks.
O să avem o echipă, bine? Ăsta e viitorul.
Yankeii, Cubs au 12.000 de fani la fiecare meci.
Nimeni nu crede că suntem un oraş bun pentru o echipă de baseball.
Am construit un stadion uriaş ca să dovedesc că suntem. New York are trei.
Chicago, două. Avem nevoie doar de una. O nenorocită de echipă.
- Dar oamenii cunosc coasta de est. - Coasta de est e un rahat, Bake.
E oraşul perfect pentru baseball.
Toţi aleargă să ajungă aici, iar ei cred că suntem o văgăună.
Suntem locul unde toată lumea vrea să fie!
Crezi că visează cineva să se mute în nenorocitul de Cincinnati?
- Trebuie să mă spăl pe dinţi. - Intră.
Sărmanul de tine.
- O să stai mult? - Nu, nu. Vin la culcare imediat.
Clara, ai avut dreptate să-l inviţi pe Mason.
Probabil n-aş fi primit slujba asta, dacă nu l-ai fi invitat.
- O să îndrept lucrurile. - Ştiu.
- Cum au ieşit? - Bine. Vezi.
Cea mai bună.
E superbă.
Îţi place?
Casa Anitei St. Pierre. Anita St. Pierre la telefon.
O să număr până la cinci şi
dacă nu ai spus ce vrei sau nu ai făcut un comentariu libidinos impresionant,
o să închid.
Sunt Della... Street.
Cine e Della Street?
Ne-am cunoscut la toaletă.
Mi-ai dat cartea de vizită.
Am dat multe cărţi de vizită femeilor în toalete.
Dacă nu cumva...
Dacă nu cumva eşti frumoasa
de 1,70, cu ochi de un albastru metalic, adânci ca Marea Arabiei.
În cazul ăsta îmi aduc aminte de tine un pic.
Ce uşurare, în afară de literele excelent alese de pe cartea de vizită,
nu m-a impresionat nimic la tine.
Ar fi fost drăguţ, ambasador al echipei. Mi-ar fi fost utilă creşterea în rang.
- O s-o obţii. Nu e totul pierdut. - Brooks...
Îl putem ruga pe guvernator să-i invite la el. Să le facă un tur.
Să fie totul de primă clasă, să vadă şi proprietarii cu ochii lor.
- Sigur. - Da, s-ar putea să meargă.
O să vorbim despre asta.
Rahat. Bake. Bake!
Orice vrei, nu plăteşti.
Nu e legal, aşa că oricum nu există. Deci pentru ce să plătesc?
Un rachiu de secară. Mulţumesc.
- Dă-i din ăla bun. - Mulţumesc.
Nu-mi place cum ai aranjat aici.
Dacă îţi păsa atât de mult de casa asta, nu ai fi lăsat-o o magherniţă.
- Am făcut ceva din ea. - Da, probabil ce detest cel mai mult.
Nu ştiu ce părere să am despre poza bunicii deasupra barului.
Este ocrotitorul nostru. Are grijă de locul ăsta.
Haide! Nu ţi-a plăcut niciodată aici.
Şi când ai plecat, nici pe mine nu mă plăceai prea mult,
aşa că ce te-a adus înapoi?
Sunt multe locuri în care nu vreau să fiu zilele astea.
În seara asta, locul ăsta era ultimul pe această listă.
Mereu pesimist.
Mai ştii locul de care ţi-am spus cândva, din Baja, Mexico?
Cabo San Lucas. E un oraş mic, dar ar putea fi grozav.
Se zboară cu o escală. Am cumpărat ieftin o mare bucată de teren.
A cui fermă ai furat ca să faci asta?
Încep cu o autostradă şi un hotel, şi construiesc mai departe.
E un loc bun unde să te pierzi. Poţi să fii oricine. Poţi să fii nimeni.
Mă întorc acolo peste trei zile.
Pentru a fi nimeni.
- "Salud". - "Salud".
Traducerea: FAST TITLES MEDIA