‫חכה!‬
‫חייבים להמשיך, קינס.‬
‫אי אפשר להשאיר פה את בודי.‬
‫נחזור לקחת אותו.‬
‫פשוט מסוכן עכשיו, טוב?‬
‫אנחנו חייבים להמשיך.‬
‫אימא, מה זה היה?‬
‫האור שנמצא מאחורי הדלת השחורה.‬
‫למה הוא מגיע מבית המפתח?‬
‫אני לא… אני…‬
‫אני…‬
‫אימא?‬
‫טיילר, מה אתה עושה?‬
‫לא!‬
‫טיילר!‬
‫אימא… אימא! את בסדר?‬
‫כן. אני בסדר.‬
‫בטוחה?‬
‫פתחי את הדלת! בבקשה!‬
‫תיכנסו!‬
‫נפצעתם? מה קורה?‬
‫איפה בודי?‬
‫פשוט תנהגי.‬
‫למה זה לא עובד?‬
‫אלה לא כל המפתחות.‬
‫משפחת לוק שמרה אחד.‬
‫אני חש בהיעדרו.‬
‫עלה על עקבותיהם. מצא אותו.‬
‫הם יכולים להימצא בכל מקום.‬
‫תתחיל עם ההיסטוריון.‬
‫הוא מכיר את האם.‬
‫הוא יראה לך לאן הם הלכו…‬
‫אם תשכנע אותו.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫צ'מברלין! גדעון,‬
‫הוא רודף אחרי המשפחה שלי.‬ ‫אני צריך להזהיר אותם!‬
‫אני מצטער, בודי,‬ ‫אבל אתה מרותק לשטח של בית המפתח.‬
‫אבל אני לא יכול לשבת בחיבוק ידיים.‬
‫יש דברים שאפשר לעשות‬
‫אפילו כשאתה רוח רפאים.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫כשהייתי בבית שלך, השוטרים הופיעו.‬
‫ניסיתי לברוח, אבל לא ידעתי‬ ‫שאני רץ דרך דלת הרפאים.‬
‫כשהיא נסגרה…‬
‫נותקת מהגוף שלך.‬
‫בדיוק כפי שקרה לך.‬
‫אל תעמיד פנים שאנחנו אותו הדבר.‬
‫אני יודע שאתה שונא אותי,‬
‫ואני האדם האחרון שאתה רוצה לדבר איתו,‬
‫אבל דודג' עשתה את זה לשנינו.‬
‫לא!‬
‫אתה הרגתי את אבא שלי.‬
‫עכשיו תניח לי!‬ ‫-אני יכול לעזור.‬
‫אני לא רוצה לראות את הפרצוף שלך שוב!‬
‫תסתלק! עכשיו!‬
‫לעולם לא אגן על הדברים שסם עשה.‬
‫אבל אני רוצה שתדע שהוא ניסה לכפר.‬
‫הוא עזר למשפחה שלך בעבר,‬
‫למרות שלא ידעתם.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תשאל אותו.‬
‫תודה על הבגדים להחלפה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫היי.‬
‫היי. לא הערתי אותך, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫לא, הייתי ערה.‬
‫נהדר. טוב, אני פשוט…‬
‫לא דיברנו מאז ארוחת הערב.‬
‫רק התקשרתי לשמוע‬ ‫אם בעיות הקיבה של בודי נפתרו.‬
‫כן, הוא בסדר.‬
‫זה מעולה.‬
‫זה לא ממש מפתיע, נכון?‬
‫אז חשבתי שאולי אנחנו‬
‫כללנו את הילדים מוקדם מדי.‬
‫אני לא אומר שעל שנינו לנהוג אחרת.‬
‫אני חושב שאת ואני צריכים להמשיך‬ ‫לעשות בדיוק את מה שאנחנו עושים.‬
‫אולי רק ללא הילדים.‬
‫לפחות לעת עתה.‬
‫אוכל לבוא ונדבר על זה פנים אל פנים‬ ‫אם את רוצה.‬
‫לא, אני אפילו לא שם.‬
‫אני אצל אלי, שותה קפה,‬
‫אז… אני לא יכולה לדבר.‬
‫בסדר. בטח. כן, תחזרי לעניינייך.‬
‫כן, כדאי.‬
‫תתקשרי אליי אחר כך, טוב?‬
‫כן, טוב. ביי.‬
‫ביי.‬
‫אני שונאת לשקר לו.‬
‫איזו ברירה יש לנו?‬
‫ככה בטח רנדל הרגיש.‬
‫הוא בטח היה בודד כל כך.‬
‫רק שבמקרה שלך,‬
‫את לא לבד.‬
‫אם נחזיר את מפתח המסע בזמן,‬ ‫אולי נוכל לשנות…‬
‫לא.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫זה בלתי צפוי מדי.‬ ‫זה יכול בקלות להחמיר את המצב.‬
‫התשובה היחידה היא להחזיר את מפתח הרוח.‬
‫זאת הדרך היחידה להציל את בודי.‬
‫ואז נוכל למצוא דרך לעצור את גדעון.‬
‫אז פשוט נגנוב את מפתח הרוח מהשד החזק הזה?‬
‫איך זה יעבוד?‬
‫אני לא יודעת. נחשוב על משהו.‬
‫בלי שיהיו לנו מפתחות או קסמים…‬
‫יש לך משהו לתרום,‬
‫או שאתה כאן כדי לקטול כל הצעה?‬
‫אני רק מנסה…‬
‫יודעת מה? שכחי מזה.‬
‫הסחת דעת היא טקטיקה צבאית נפוצה,‬
‫תחבולה שתסיט את תשומת לבו של האויב.‬
‫איך זה יעבוד?‬
‫נסיח את דעתו של גדעון ונחזיר את מפתח הרוח.‬
‫אפילו אם ניקח את מפתח הרוח ונפתח את הדלת,‬
‫זה חסר משמעות אם אין לבודי‬ ‫גוף לעוף לתוכו.‬
‫אבל מה אם יהיה לו גוף?‬
‫אבל… גוף של מי?‬
‫איך הייתה השיחה שלך עם נינה?‬
‫את לא אמורה לקרוא?‬
‫לא הולכים לבית המפתח?‬
‫נינה בבית של אלי, אז לא, לא הולכים.‬
‫אתה יודע, התקשרתי וסימסתי לבודי.‬
‫אין תגובה.‬
‫אולי הוא צריך מרחב.‬
‫אולי שניהם צריכים.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫קדימה, תקראי.‬
‫סליחה, אולם ההתכנסות לא נפתח…‬ ‫סליחה, אתה צריך לעזוב, אדון.‬
‫אתה צריך להגיד לי‬ ‫איפה אני יכול למצוא את נינה לוק.‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-זיבולים.‬
‫תגיד לי,‬
‫או שאירה לך בבטן ואתן לך לדמם למוות.‬
‫מה אתה רוצה מנינה לוק?‬
‫יש לה מפתח שאני צריך.‬
‫מפתח, אה? למה?‬
‫אולי אוכל לעזור.‬
‫מספיק.‬
‫אשאל אותך פעם אחת אחרונה.‬
‫איפה היא?‬
‫בסדר, מספיק. תישאר שם.‬
‫אל תזוז!‬
‫עצור או שאירה.‬
‫קדימה.‬
‫אזהרה אחרונה!‬
‫מצטער.‬
‫אי אפשר לפגוע בי.‬
‫לך, מצד שני,‬
‫אין הגנה כזאת.‬
‫אבא!‬
‫טוב. תראה את זה!‬
‫זה אביך?‬
‫הצילו! אבא!‬
‫הוא עדיין בחיים.‬
‫אם תוכלי לקחת אותי לחברים שלך,‬ ‫הוא יישאר ככה.‬
‫כן?‬
‫יופי.‬
‫ואתה,‬
‫אם אראה סימן כלשהו‬ ‫לכך שהזעקת את המשטרה המקומית,‬
‫הבת שלך תמות.‬
‫הצילו!‬
‫ג'יימי!‬ ‫-אבא! מישהו!‬
‫אלה לא שייכים לך, ואנחנו נחזיר אותם.‬
‫היי, היומן שלי!‬
‫העדפתי לחשוב שאתה מת.‬
‫כן, לפעמים אני מייחל למותי.‬
‫זה שאני מדבר איתך לא אומר שאני סולח לך.‬
‫אני לא מצפה ממך לסלוח.‬
‫דודג' אולי ניצלה אותי, אבל…‬
‫עדיין החלטתי לבד.‬
‫אני לא יכול לשנות את מה שקרה,‬
‫אבל אני מצטער כל כך על המעשים שלי.‬
‫אני מצטער, בודי.‬
‫צ'מברלין אמר לי שעזרת למשפחה שלי.‬
‫הובלתי את קינסי אל מפתח המלאך.‬
‫איך?‬
‫על ידי שימוש בציפורים.‬
‫הן…‬
‫הן חשות בנו.‬
‫מצאתי דרך להנחות אותן.‬
‫ציפורים?‬
‫אתה מתכוון לדרורים?‬
‫תראה לי איך עשית את זה.‬
‫לא רע.‬
‫מחמאה אדירה.‬
‫זה יהיה הדבר הראשון שבודי יעשה‬ ‫כדי למצוא את הדרך הטובה ביותר להיכנס.‬
‫הוא תמיד אהב מפות טקטיות.‬
‫היי, אני מצטערת שהתפרצתי עליך קודם.‬
‫בפעם האחרונה שדיברתי עם בודי,‬
‫בודי האמיתי,‬
‫הייתי קצת גועלית אליו.‬
‫אז אם לא אדבר איתו שוב…‬
‫הוא בהחלט ישנא אותך לנצח נצחים כרוח.‬
‫אנחנו נפתור את זה.‬
‫אבל…‬
‫אל תיתני לאשמה שלך להפריע.‬
‫זה אף פעם לא עוזר.‬
‫אני מרגישה שזה מסוכן.‬
‫אנחנו צריכים נשק.‬
‫בואי איתי.‬
‫אני שוכרת את הבית מנגרים.‬
‫כלומר, זה לא כוח של שדים.‬
‫לפחות זה יעזור לאזן את המצב.‬
‫ג'וש, זה לא זמן טוב.‬
‫רגע… תאט.‬
‫אנחנו נחזיר אותה. אני מבטיחה לך.‬
‫כן.‬
‫בסדר. נתראה בקרוב.‬
‫בולטון מחזיק בג'יימי.‬
‫ג'וש חושב שהוא בדרך לכאן עכשיו איתה.‬
‫מה? למה?‬
‫ג'וש אמר שהוא… אמר משהו על הצורך במפתח?‬
‫יש עוד מפתחות שלא מצאנו?‬
‫לא עד כמה שידוע לי.‬
‫טוב, בכל מקרה, בולטון יגיע בכל רגע.‬
‫כך נצליח להיכנס.‬
‫אם נשחק אותה כמו שצריך,‬ ‫נשתמש בהבטחה של השגת המפתח‬
‫כדי לגרום לבולטון לעבור בדלת הרפאים.‬
‫אז בודי ישתלט על הגוף של בולטון?‬
‫זמנית, עד שנעצור את גדעון.‬
‫שווה לנסות, נכון?‬
‫וואו. מה הקטע?‬
‫אתם.‬
‫תנו לי את המפתח.‬ ‫-סליחה. נאלצתי לספר.‬
‫שתקי!‬ ‫-לא. תפסיק!‬
‫יש עוד מפתח. תנו לי אותו, או שהיא תמות.‬
‫הוא לא בידינו!‬
‫אני לא מאמין לך.‬ ‫-לא, הוא דובר אמת.‬
‫תמצאו לי חבל.‬
‫רגע.‬
‫מה העניין עכשיו?‬
‫שחרר אותה.‬
‫אני זה שיש לו אקדח.‬
‫היא לא יודעת כלום ולא תעזור לך.‬
‫הזדקקת לה כדי למצוא אותנו, ומצאת.‬
‫שחרר אותה.‬
‫שירת את המטרה שלך.‬
‫לכי.‬
‫עכשיו זוזו.‬
‫ג'יימי!‬
‫נינה! אבא שלי נורה והוא היה על הרצפה…‬
‫זה בסדר. בדיוק דיברתי איתו.‬ ‫הוא בדרך לכאן עכשיו.‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬ ‫אפשר להכין לך כריך או משהו?‬
‫איפה בודי?‬
‫זה…‬
‫קצת קשה להסביר.‬
‫דודג' גנבה את גופו. הוא תקוע בבית כרוח.‬
‫אוי, שיט!‬
‫סליחה, אבל זה דפוק.‬
‫אל תדאגי.‬
‫יש לנו תוכנית להחזיר אותו.‬ ‫-אז…‬
‫בודי לא באמת היה בודי.‬
‫זה הגיוני לגמרי.‬
‫ג'יימי?‬
‫ג'וש, הכתף שלך.‬ ‫-אבא!‬
‫היי!‬
‫היי, את בסדר? הוא פגע בך?‬
‫אני בסדר, אבל מה איתך? אתה מדמם קשה.‬
‫אני בסדר. אני רק צריך… אני רק צריך לשבת.‬
‫ג'וש!‬
‫קדימה! עופו!‬
‫הציפורים מרגישות את האנרגיה שלך.‬
‫תנסה להישאר רגוע, והן יעשו מה שאתה רוצה.‬
‫הנה! אתה עושה את זה!‬
‫- אמבולנס -‬
‫גברת בנט?‬
‫אה, לא, הוא לא…‬
‫אנחנו חברים.‬
‫חדשות טובות. הוא יציב והפצע תפור.‬
‫את יכולה לבקר אותו.‬
‫היי.‬
‫זהירות.‬
‫אוי… סליחה.‬
‫אני מאושרת כל כך שאתה בסדר.‬
‫כן. אמרתי להם שניקיתי אקדח באולם ההתכנסות,‬
‫ושנפלט בטעות כדור.‬
‫אולי את תוכלי לומר לי את האמת.‬
‫מה לעזאזל קרה היום?‬
‫אני מצטערת כל כך שאתה וג'יימי מעורבים בזה.‬
‫מעורבים במה?‬
‫היי, זה קשור לפריצה בחתונה?‬
‫נינה, אם ג'יימי ואני בסכנה…‬ ‫-אני רוצה לספר לך…‬
‫הכול.‬
‫אבל…‬
‫אתה תחשוב שאני משוגעת.‬
‫נסי אותי.‬
‫זוכר את הדבר ההוא שרדפת אחריו בשנה שעברה?‬
‫"דלת אל מה שמעבר"?‬
‫כן.‬
‫היא באמת קיימת.‬
‫אבל היא לא…‬
‫מה שחשבת שהיא.‬
‫לא מדובר במקום שבו נמצאים אהובינו.‬
‫זה משהו אפל ונורא.‬
‫האיש הזה, גדעון,‬
‫פתח איכשהו שער לעולם ההוא.‬
‫כלומר פרדריק גדעון,‬ ‫אבי הקדמון שמצא את הדלת?‬
‫הוא כבר לא בדיוק אביך הקדמון.‬
‫הוא מנסה להשמיד את הכול.‬
‫ניסינו לעצור אותו,‬
‫כי אנחנו,‬
‫בני משפחת לוק,‬
‫אנחנו…‬
‫מסובכים בזה כבר שנים.‬
‫בסדר.‬
‫אז כאן…‬
‫אתה…‬
‫מחליט שאני משוגעת.‬
‫טוב, בשנה שעברה חשבתי שאני השתגעתי.‬
‫אני לא מבין הרבה ממה שאת אומרת.‬
‫אבל אני מאמין לך.‬
‫אין כמו בבית.‬
‫בודי?‬
‫אני כאן! ידעתי שתחזרו.‬
‫לך לחכות מחוץ לדלת הרפאים.‬ ‫אנחנו נשיג לך גוף חדש.‬
‫הוא? אין מצב. יש לי רעיון טוב יותר.‬
‫תפסיקו להתמהמה.‬
‫הם משחררים את ג'וש.‬ ‫-זה נהדר.‬
‫רופוס מלווה את ג'יימי לדירה שלהם.‬
‫היא תרגיש כזאת הקלה כשתשמע שהוא בסדר.‬
‫ושמעת מטיילר או קינסי?‬
‫לא כדאי לנו לחכות.‬
‫בואי נזוז.‬
‫טיילר וקינסי לוק.‬
‫גאוות אבות אבותיכם,‬
‫וגנבים בדיוק כמוהם.‬
‫גנבים?‬
‫זה הבית שלנו.‬
‫המפתחות האלה שייכים לנו.‬
‫המפתחות שאת מדברת עליהם הם מהסוג שלי.‬
‫אתם… לא בעלי המשפחה שלי.‬
‫ואחד מבני משפחתי נעדר.‬
‫אם כך…‬
‫למה שלא תחוסו על המשפחה שלכם?‬
‫המפתח נמצא בבית הקברות.‬
‫אבל ניתן להשיג אותו רק במישור הרוחות.‬
‫אחרת לא תוכל למצוא אותו.‬
‫למה החבאתם אותו שם?‬
‫כי זה היה המקום הכי בטוח.‬
‫אפשר לגשת אליו רק עם מפתח הרוח.‬
‫דרך הדלת בחדר החורף.‬
‫בולטון,‬
‫הוא ילך להביא אותו.‬
‫אנחנו בדרך לבית המפתח.‬
‫אני רוצה לעזור.‬
‫לא, רופוס.‬
‫תישאר שם עם ג'יימי.‬
‫אתקשר אליך כשיהיה בטוח.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫לאבא שלך יש אופניים?‬
‫מה ההוראות שלו?‬
‫אתה עף החוצה מכאן, מעבר לבית הבאר.‬
‫במרחק 400 מטרים משם יש בית קברות.‬
‫המפתח שם.‬
‫איפה?‬
‫בארון קבורה, קבור עם אחד מאבות אבותינו.‬
‫הוא נמצא בקבר לא מסומן בשורה השנייה,‬
‫ליד המצבה של בן לוק.‬
‫אי אפשר לחפור ולהוציא?‬
‫לא.‬
‫החבאנו אותו כרוחות רפאים.‬ ‫הוא מתגלה רק במישור הרוחות.‬
‫בודי?‬
‫האם אפגוש רוחות רפאים אחרות?‬
‫פשוט תשיג לי את המפתח שלי!‬
‫ותמהר!‬
‫תקוו מאוד שהוא ימצא אותו.‬
‫מי זה?‬
‫למה בודי מחכה?‬
‫הגוף של בולטון שם.‬
‫שכח מבולטון. לבודי יש תוכנית טובה יותר.‬
‫אנחנו רק צריכים את מפתח החיות.‬ ‫-מה?‬
‫סמוך עליי.‬
‫את.‬
‫היית בעולם שלי.‬
‫נכון. נמלטתי.‬
‫לא לאורך זמן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אימא?‬
‫היי, איך הולך?‬
‫מספיק! אנחנו לא אויבים שקולים!‬
‫הנה.‬
‫לא!‬
‫צריך למהר.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תכף תראי.‬
‫עכשיו!‬
‫תראו את זה!‬
‫זה עבד.‬
‫בודי!‬
‫מוות פשוט יהיה קל מדי.‬
‫רופוס!‬
‫תגידי לי איפה המפתח האחרון.‬
‫בלי טריקים אחרונים. בלי שקרים.‬
‫תפסיק. לא.‬
‫אני יודעת איפה המפתח.‬
‫מה?‬ ‫-באמת?‬
‫שחרר את רופוס והוא שלך.‬
‫הם שיקרו לגבי המפתח, אדוני.‬
‫אתה גרוע יותר משעון מקולקל.‬
‫פשוט תקשור אותם!‬
‫המפתח נמצא בתוך הראש של חבר כיתה לשעבר.‬
‫שמתי אותו שם למשמורת בתיכון.‬
‫מי?‬
‫גורדי שו.‬
‫אם את משקרת,‬
‫הבן שלך ימות.‬
‫אני דוברת אמת.‬
‫כן. אני מאמין שכן.‬
‫ואת תיקחי אותי אליו.‬
‫נעל אותם במזווה.‬
‫אם לא אחזור בעוד שעה עם המפתח…‬
‫הרוג את כולם.‬
‫אימא.‬
‫קדימה.‬
‫אימא שלך קשוחה. היא תהיה בסדר.‬
‫למה השומרים החביאו מפתח בראש של גורדי?‬
‫אני לא יודע,‬
‫אבל…‬
‫אני חושב שהיא דיברה אמת.‬
‫מה לדעתכם הוא עושה?‬
‫זה בסדר.‬
‫אני לא בולטון.‬
‫זה אני.‬
‫סם.‬
‫- מבוסס על הרומן הגרפי מבית IDW‬ ‫מאת ג'ון היל וגבריאל רודריגז -‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬