Ahoj, Kinsey.
Gabe.
Co tu děláš?
Jen jsem tu nechal kolo, tak jsem se chtěl zastavit.
Jak je Duncanovi? Vzpomněl si?
Ne.
Zkusili jsme klíč, ale nefungoval.
Co se stalo?
Je v pohodě?
Ne, moc ne. Odpočívá.
To mě moc mrzí.
Určitě vás to zklamalo.
Můžu něco udělat? Mohl bych zůstat.
Čau. Teď se to moc nehodí.
Jo, já vím. Jen jsem říkal, že mi je Duncana líto.
Jestli můžu pomoct…
Jo, díky. Jsme v pohodě. Je to spíš rodinná záležitost.
Kinsey?
Jo, měl bys jít.
Díky, že ses zastavil.
Jo, jasně.
Tak se uvidíme zítra na zimním festivalu?
Jasně.
Kdyby něco, tak napiš.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Byl v našem domě.
Neustále.
Kdo ví, kolikrát byl s tebou sám.
O co mu sakra jde?
Můžeš přestat? Už tak dost vyšiluju.
Lidi, mám velkou novinku!
Při tom útoku stínů tam byly dvě Finty.
- Co? - Odkud jsi zrovna přišel?
Z Nebrasky. Rufusovi chvíli trvalo, než si vzpomněl,
ale přísahá, že než omdlel, viděl ve svým domě dvě Finty.
Finta měla klíč totožnosti.
- A jediný, kdo tam byl… - Byla Ellie.
Přesně tak.
Co když nás Finta oblafla?
Co když to nebyla Finta, koho jsi strčil do těch Černých dveří?
Panebože.
Zabili jsme Ellie.
To jste nemohli vědět.
- Udělali jsme to! - Ne.
To Finta!
Jen lže a manipuluje.
Na tohle teď nemám.
Je mi zle.
Mně taky.
Čau.
Můžu se přidat?
Erin má pravdu. Udělala to Finta. Nemůžete si to dávat za vinu.
Řekla bych, že je moje vina, že jsem…
si měsíce myslela, že spolu chodíme.
Jsem takovej idiot.
Oklamala nás všechny.
Věř mi.
Ale proč?
O co mu šlo?
Ptal se někdy na klíče?
Jo, ale…
to všichni.
Nenapadá mě nic, co by bylo nějak zvlá…
Počkat.
Jednou se mě zeptal,
jak se klíče vyrábějí.
Chtěl vědět, jestli nás to táta naučil.
Takže možná chce vyrobit klíč.
Ale jaký klíč?
Do prdele.
Ví, že tys jeden vyrobil.
Proto mu záleží na tom, jak ti je.
Tak proč po mně nejde?
Lhala jsem mu.
Neví, že se ti vzpomínky vrátily.
A tak to musí zůstat,
dokud nevymyslíme plán.
Jasně.
Plán.
- Dobré ráno. - Dobré.
Jsi nějaká čilá na to, že ses vrátila pozdě.
Řekněme, že už jsem dlouho nezažila tak vzrušující noc.
- Super. - Jo, bylo to super.
Jako by mi bylo zase 16.
Dobré ráno, mami.
Dobré ráno, zlatíčko.
Musím v divadle zařídit ještě pár věcí, než začne zimní festival,
mohl by ses svézt s Tylerem a Kinsey?
Jo, jasně.
Tak jo.
Bude to taková zábava!
- Tak jo, uvidíme se pak. - Pa.
Jak ses vyspal?
Já taky.
Mrzí tě, že jsi získal svý vzpomínky zpátky?
Když je všechno teď tak divný.
Jestli po mně Finta půjde,
jsem radši, že to vím.
To je fakt.
A navíc mám konečně pocit, tomuhle místu rozumím.
Co to…
Slyšíš to?
To šeptání?
Jo!
Já taky. Jdeme!
Myslím, že to vychází odsud. Ze sklepa.
Pojď, jdeme!
Bože, tohle mi tak chybělo.
Tohle mi nikdo nikdy nevysvětlil.
Co je to?
To jako vážně? Tak jeskynní lidé jako já a tvůj táta poslouchali hudbu.
Jsou to… Jak se tomu říká?
iPody?
Jasně. Něco takovýho.
Tohle byl nejcennější majetek tvýho táty.
Vůbec mě k tomu nepustil, což mi nevadilo. Měli jsme úplně jiný vkus.
Mně se líbili spíš…
Hall & Oates a tak.
Myslím, že je tady.
Vypadá to jako řetěz.
Alice in Chains. Jako, že „v řetězech“.
Ale k čemu je?
Nemám tušení. Ten jsem nikdy neviděl.
Mám takovou kocovinu.
Ten paměťový klíč měl fungovat.
Někomu asi moc nezáleží na udržování letní figury.
Zjevně ne.
Možná bude jen chvíli trvat, než mu to v hlavě všechno zapadne.
Nechápu, proč prostě neunesem tvou holku, a nedonutíme ji ten klíč vyrobit.
To byl tvůj původní plán, ne?
Ne všichni Zámci dokážou vyrobit klíče.
Tak to je super, že ses s ní celý léto snažil sblížit.
Menší sousta, Eden!
Menší sousta.
Pořádně žvýkej.
Nevyplýtvám poslední šeptající železo, když víme, že to Duncan umí.
Je to jistota.
Děcka!
Z mého pokoje byl ukraden malý artefakt.
- Měl jsem ho ve stole. - Ta kulička do muškety?
Vy jste tam byli. Neviděli jste někoho to vzít?
Neviděli jste někoho, kdo by se mi hrabal v kanceláři?
- Ne, pane. - Ne, je mi líto.
Poptejte se.
Kdokoli, kdo tenhle žertík provedl, má teď možnost to vrátit
a nebudu se na nic ptát.
Ten artefakt má pro mě zvláštní hodnotu a rád bych ho dostal hned zpět.
HLEDÁ SE HISTORICKÝ ARTEFAKT
- Myslíš, že ví o šeptajícím železu? - To těžko.
- Ale proč by jinak tak vyváděl? - Eden!
Do prdele.
- Víš… Kdo to je? - Mami!
Vidím, že pořád odmítáš mi jakkoli vyjít vstříc.
Jsi tady. Proč?
Jedu na víkend na ostrov Nantucket,
tak jsem si řekla, že se zastavím na zimní festival.
- Ahoj, jsem Carol. - Gabe. Rád vás poznávám.
Kde je táta?
Nemohl přijet.
Je na golfovém turnaji na Floridě.
Těším se na procházku po starém kampusu.
Ale nejdřív se musíš trochu upravit.
Co třeba hřeben?
Vlastně jsem s Gabem…
Ale ne, to nic. Užijte si to.
Tak pojď.
Určitě to zvládneš?
Musím.
Gabeovi by bylo divný, kdybychom tam nebyli.
Musíme se snažit chovat jakoby nic.
Můžu to říct Jamie?
O Gabeovi a Eden a…
To není dobrý nápad.
Ale je to moje kámoška. Věřím jí.
Když to řekneme kámošům,
bude mít Gabe větší šanci zjistit, že o něm víme.
Čím míň lidí to ví, tím je to pro všechny bezpečnější.
A měj u sebe mobil. Ať můžeme být v kontaktu.
Vzpomínáte na tu sledovací apku, co jsem vám stáhnul?
Když někoho nebudete moct najít, podívejte se.
Jasně, kámo.
Tak jo, jdeme na to.
Budu se držet u mámy!
Hodně štěstí.
Tobě taky.
- Ahoj. - Čau.
Nevěděl jsem, jestli přijdeš.
Musíme se chovat normálně.
- Jasně. - Ale nevím, jestli to zvládnu.
Není to tak lehký, jako jen řvát v hororu, co?
Kéž bych si mohla jen zařvat.
Hele, včera jsem neměla šanci,
ale chtěla jsem ti poděkovat.
Taky bys kvůli mně slezla do obřího kosmetickýho kufříku.
O tom nepochybuju.
- Měla bych jít do stánku. - Jo.
No, jsem tady.
Kdybys mě potřebovala.
V roce 1775 dostali britští vojáci tajné rozkazy,
aby našli a zabavili zásoby koloniálních vzbouřenců,
které byly ukryté po celém Massachusetts.
Ale tyto rozkazy…
tyto rozkazu nezůstaly utajeny dlouho.
Když to trénoval, šlo mu to líp.
Jaký jsi měl víkend?
V pohodě.
- Celkem nuda. Co ty? - Paráda.
Babička má vždycky doma zmrzlinu i čokoládovou polevu.
To je super.
Děje se něco?
Ale nic.
MALOVÁNÍ NA OBLIČEJ
Podívej, Poppy, to je nádhera!
Co řekneš?
Děkuji.
Samozřejmě. Děkuju.
- Promiň. Nechtěl jsem tě vylekat. - To nic, udělám to.
- Dobrý? - Jo.
Asi jsem ještě trochu mimo.
Je už Duncanovi líp? Nenapsala jsi mi.
Nic novýho.
Ráno jsem ho viděla jen krátce, ale nevypadal moc dobře.
Možná to chce jen trochu času.
Co dneska děláš ty? Přihlásil ses do nějakého stánku?
Ne, myslel jsem, že ti jen budu dělat společnost.
A nechám si něco namalovat, pokud to není omezené věkem.
Těmi motýli si nejsem jistý.
Chtěl bych vypadat jako tvrďák.
Tetování na krk nebo tak?
To asi zvládnu.
Co třeba humří klepeto na počest mého Nephropidy?
Nebude to moc bolet.
Tady jsi.
Dáme si ledovou tříšť?
Vlastně mohli bychom si promluvit?
Jasně.
Nikdy jsem ho neviděla.
Možná o něm Rendell taky nevěděl.
Byl ukrytý v jedné z jeho kazet. Alice in Chains.
To je typický Rendell.
Ale pokud ho použil, tak si to musel nechat pro sebe.
Promiň. S tím ti nepomůžu.
To je divný. Vždycky jsem si myslel, že klíče šeptají z určitého důvodu,
jako třeba: „Hele, možná mě budeš potřebovat.“
Ale možná je to jen náhodný.
Opouštíš nás?
Jo. Včera mi volali z banky.
- Zpřístupnili mi svěřenecký fond. - Kam pojedeš?
Přemýšlela jsem, že si najdu něco v horách.
Jako dítě jsem ježdění na hory milovala.
Ale po včerejšku nemůžu jen tak odjet.
Dvacet let jsi byla uvězněná ve své hlavě, Erin.
Nevězni se i v Mathesonu.
Jo, ale Finta tu někde je, Duncane, a jde po tobě.
Já to zvládnu.
Díky tobě už si na všechno pamatuju.
Zasloužíš si najít štěstí.
- Nevím, jestli to dokážu. - Tohle není tvůj boj, Erin.
Odjeď na nějaké krásné místo,
a až tohle skončí, přijedu tě navštívit.
Tak jo. Běž.
Jak to vypadá?
- Asi má nejlepší práce. - Jo?
Tak mě napadlo…
Není možné, že jste ho použili špatně?
Co?
Paměťový klíč.
Je to zvláštní, že fungoval na tvýho tátu,
Erin i Ellie,
ale na Duncana ne?
Asi je to možný.
Nejsme žádní odborníci.
Co budeš dělat, když se to nezlepší? Můžete zkusit ještě něco?
Nevím! Můžeme mluvit o něčem jiném?
Kinsey, vím, že je to těžké.
Vím, že je to rodinná záležitost.
Ale vždycky tu pro tebe budu.
Doufám, že to víš.
Díky.
Hele, malování na obličej!
- Jo! - Musím do práce.
- Uvidíme se později? - Co kdybych zůstal? Pomůžu ti.
Pamatuješ, jak jsme byli v Bath?
Jo.
Teda, takový střípky.
Co kdyby sis mohla pamatovat každou minutu z toho dne?
Jo, dobře.
To by bylo fajn.
Jak je to možný?
Za pár vteřin zapomeneš, žes to vůbec viděla.
Proč bych zapomínala?
Protože je to kouzlo.
A už jsi moc stará, aby sis je pamatovala. Ale teď už to můžu změnit.
Tenhle klíč…
Díky němu nemusíš nikdy zapomenout.
Cože?
Můžeme to zažívat spolu.
Jen musíš souhlasit, abych ho použil.
Jsou všechna kouzla tak nádherná?
Můžou být.
Ale měla bys vědět…
že se dají použít i k hrozným věcem.
Takže když do toho půjdu…
už to nikdy z hlavy nedostanu?
Ty krásný ani ty hrozný věci?
Tak potom to nechci.
Jackie…
Je toho tolik, s čím nic nenaděláme.
Je toho tolik, co se mění, ale díky tomuhle se my změnit nemusíme.
Ale lidí se mají měnit, Tylere.
A nepřipadá mi to správné, je…
- Prosím, prostě mi věř. - Ne!
Co je…
to za ohníčky?
Byly součástí zimního festivalu?
Jo.
Asi jo.
No, tohle je náš poslední, takže bychom si ho měli co nejvíc užít.
Jen pojďte blíž!
Máma říkávala, že pouťové hry jsou zmanipulované,
takže můj výkon musel být fakt působivý.
Bylas skvělá.
Půjdem do bludiště?
Klidně běž. Já zůstanu tady.
Tak jo, co se děje?
Co?
Celej den se chováš divně. Tak co se děje?
No tak. Víš, že mi můžeš věřit.
Já vím.
Jen mám v bludištích klaustrofobii.
To je všechno.
Hej!
Buď mi řekneš, o co jde, nebo se mnou půjdeš do bludiště.
- Tak co? - Jamie, no tak. Mám tam mobil.
Hej!
Jamie!
Čtyři lístky.
Co? Prostě… No tak!
Fajn. Mám jen dva.
Promiň, ale mám jen jednu povinnost,
a to nepustit dovnitř podvodníky jako ty!
Pohyb. Běž.
Mami!
Rychle, dáš mi dva lístky na bludiště?
Dobře. Zpomal.
Určitě jich pár mám.
Díky!
Užívat si je tak vážná věc.
To jo.
Takže tě tohle asi neodradilo,
jinak bys už něco řekla, ne?
Je divné, že se mi to celkem líbí?
Ne!
Ne, vůbec ne. Je to…
Dobře.
VÍM, KDO VÁS OKRADL
V pohodě?
Jo.
Jo, v pohodě.
Moje děti by určitě na Bóďu a Jamie dohlídli,
kdybys chtěl zajít třeba na večeři?
To bych moc rád, ale dneska večer mám službu na koleji.
Takže…
Můžu něco přinést.
A taky mě na stole čeká hromada esejí vysoká až ke stropu,
které musím opravit, ale uvidíme se zítra?
Jasně!
Tak… zítra!
Drahý Duncane,
promiň, že jsem lhala o řetězovém klíči, ale potřebuju ho.
Z Pánů klíčů už zbývám jen já.
My jsme to celé začali, takže já jsem ta, kdo to musí ukončit.
Zbavím se Finty, jednou provždy.
Eden!
Hledala jsem tě.
U stánku s ginem?
Kdybys mohla, byla bys tam taky.
To je asi fakt.
Takže, Eden,
chceš, abych zašla za nějakými učiteli? Mám si s někým promluvit?
Jsem v pohodě.
Mám toho teď hodně, chci zajít za nějakýma lidma, takže…
Už se mě chceš zbavit. Chápu.
Ale než odjedu, něco…
něco jsem s tebou chtěla probrat.
Tvůj otec není na golfovém turnaji.
Pravdou je…
že má poměr.
Zjistila jsem to před pár měsíci. Jen jsem…
neměla to srdce ti to říct.
Zabij ho.
- Eden. - Ne, myslím to vážně.
Makáš na svým forehandu už roky.
Je čas toho využít.
Pozvi ho na kafe
a pak z něho raketou vymlať duši, dokud z něj nebude jen krvavá sračka.
Bude to skvělej pocit.
Slibuju.
Díky, Eden.
Že tu pro mě jsi.
Nechceš někam zajít? Až tady skončíš?
Nejdřív mrknu domů.
Zvládneš tohle ombré?
TVOJE HOLKA LHALA. DUNCAN SI VŠE PAMATUJE A JE TADY!
No jasně!
Jenom smíchám pár odstínů modré.
Jsi nějak potichu.
Všechno v pohodě?
Jo, super.
Můžeme si promluvit?
Jo.
Gabe někam zmizel.
Na chvíli jsem se otočila a najednou byl pryč.
Třeba se šel projít.
Celý den se ode mě nehnul a najednou beze slova odejde?
Možná jsem řekla něco špatně.
Ale nic mě nenapadá.
Ahoj, tady Bóďa! Zanechte vzkaz.
Bóďa to nezvedá.
Nikde ho nevidím.
Je poblíž jižní strany kampusu u baseballovýho hřiště.
Tam je bludiště.
Jackie, jdu do bludiště najít Bóďu.
Tak jo, jasně.
Bóďo!
Jackie? Nevidělas Erin?
Ne, neviděla.
Možná jsem tu dřív. Co Tyler a Kinsey? Jsou tu někde?
Šli hledat Bóďu do bludiště.
Bludiště. Jasně.
Můžu poprosit o jednu polévku?
A tu větší prosím. Misku polévky a…
Říkala jsem ti to.
- Jasně. - Díky.
Jo, kluci, čtyři. Píše se to přímo tady.
- Co děláš? - Hej!
Dougu!
Fajn, ale jen ty.
Pardon, čtyři lístky, prosím.
- To myslíš vážně? - Smrtelně.
Panebože!
To se nedělá.
VÝCHOD Z BLUDIŠTĚ
Duncan nemůže být moc daleko.
Měli bychom se rozdělit. Víc toho prohledáme.
Tak jo.
Bóďo!
Bóďo, kde jsi?
Jamie!
Bóďo, kde jsi?
- Bóďo! - Bóďo!
Jamie!
Říkal jsem ti, že sem nemáme chodit, a teď jsme ztracení!
Fakt díky, Jamie.
Seš mrtvej!
Volali jsme ti. Proč to nezvedáš?
Promiň. Neslyšel jsem to.
Co se děje?
- Musíme odsud zmizet. Hned. - Pojď.
Gabe!
Ahoj, Erin.
Kinsey mi neřekla, že taky přijdeš.
Možná jsi všechny oklamal,
ale já vidím, kdo jsi.
Je čas, abys odešel.
Zpátky do studny.
Zpátky, odkud jsi přišel!
Není zač.
- Ježíši. Díky bohu, jste v pořádku? - Co tu děláš?
Není to bezpečný. Gabe by tě mohl vidět.
Erin utekla.
Jde po Fintě sama. Musíme ji hned najít.
Tudy, pojďte.
Ach, Vossie.
Lucasi, vím, že tam někde jsi.
Lepší bylo, když jsi nemluvila.
Vím, že mě slyšíš
a že si pamatuješ, kým jsi byl.
Lucasi.
Erin!
Erin?
Sbohem, Erin.
Jedeme. No tak.
Tak dlouho čekala, až bude volná.
Říkal jsem jí, že to není její boj.
Tak proč to udělala?
Byla poslední z Pánů klíčů.
Teď je to na nás.
Tohle musí skončit.
Není to jasný?
Když to věděla Erin, vědí to i oni.
Myslíš, že by Kinsey dokázala se mnou sedět a malovat motýly?
Tak vysvětli tu situaci s Duncanem.
Viděla jsem ho použít klíč tudytam.
Pamatuje si kouzla.
Přiznej si to. Oblafli tě.
Zopakuj to.
Ne.
Ale měl by sis přestat lhát do kapsy.
Kinsey by mi nelhala.
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Čau, Kinsey, co je?
Ahoj! Promiň, že jsme se jeden druhému ztratili.
Jo, ty taky.
Musela jsem domů, protože…
Gabe, mám úžasnou novinku.
O co jde?
Nevíme jak, ale ten paměťový klíč konečně zafungoval.
Duncan si vzpomíná.
Takže mu to všechno najednou nějak zapadlo?
Vracelo se mu to ve vlnách.
Ale jo. Už si pamatuje všechno.
To je neuvěřitelný, Kinsey.
Rád bych to taky viděl.
Stav se zítra.
PODLE KOMIKSU JOE HILLA A GABRIELA RODRIGUEZE
Překlad titulků: Beata Krenželoková