Привіт, Кінзі.
Ґейбе.
Що ти тут робиш?
Я залишив тут велик і вирішив зайти.
Як Данкан? Він пригадав?
Ні.
Ми спробували ключ, але не вийшло.
Що сталося?
З ним усе добре?
Ні, аж ніяк. Він відпочиває.
Мені так шкода.
Це, мабуть, таке розчарування.
Я можу щось зробити? Побути тут?
Здоров. Зараз невдалий час.
Так, розумію. Просто мені дуже шкода Данкана.
Якщо я можу чимось…
Так, дякую. У нас усе гаразд. Це сімейна справа.
Кінзі?
Так, тобі краще піти.
Дякую, що зайшов.
Так, жодних проблем.
Побачимося завтра на зимовому фестивалі.
Звісно.
Пиши раптом що.
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Він постійно тут сидів.
Був наодинці з тобою бозна-скільки.
Що йому, у біса, потрібно?
Можеш припинити? Я зараз не в тому стані.
Народ, у мене грандіозні новини!
У ніч нападу тіней було дві Додж.
-Що? -Звідки ти прийшов?
З Небраски. Руфусові знадобився час, щоб усе пригадати,
але він присягається, що бачив у себе вдома дві Додж
перед тим як знепритомніти.
У Додж був Ключ ідентичності.
-Крім неї там була лише… -Еллі.
Саме так.
А якщо Додж надурила нас?
Якщо за Чорними дверима опинилася не вона?
Боже мій.
Ми вбили Еллі.
Ви не могли цього знати.
-Але ми це зробили! -Ні.
Це зробила Додж.
Вона бреше. Маніпулює.
Я зараз навіть думати про це не можу.
Мене нудить.
Мене теж.
Агов.
Можна приєднатися?
Ерін має рацію.
Це все Додж. Не винуватьте себе.
Я почуваюся винною за те, що була…
як я думала, у стосунках з ним, так довго.
Що я за ідіотка?
Вона гралася нами.
Повірте.
Але нащо? Який у цьому сенс?
Він питав тебе про ключі?
Так, але ж
усі питають.
Не можу пригадати, щоб він питав про щось таке…
Чекайте.
Він якось спитав,
як виготовили ключі.
Хотів знати, чи нас навчив їх робити тато.
Мабуть, він хоче зробити ключ.
Ключ для чого?
Трясця.
Він знає, що ти зробив ключ.
Тому й хоче, щоб ти все пригадав.
То чому ж він досі не взявся за мене?
Бо я збрехала.
Він не знає, що до тебе повернулася пам'ять.
І так має бути надалі,
поки не матимемо плану.
Так.
План.
-Доброго ранку. -Доброго.
Яка бадьора. Ти ж повернулася перед світанком.
Скажімо так, давно в мене не було такої захопливої ночі.
-Офігенно. -Так, було офігенно.
Боже, мені наче 16.
Доброго ранку, мамо.
Доброго ранку, котику.
Слухай, мені треба подбати про кілька речей у театрі
до початку свята.
Нічого, якщо ти поїдеш з Тайлером і Кінзі?
Так, добре.
Гаразд.
Це буде такий веселий день.
-Гаразд. Побачимося пізніше. -Па.
Як тобі спалося?
Мені теж.
Ти шкодуєш, що все пригадав?
Бо зараз усе так дивно.
Якщо мною зацікавилася Додж…
ліпше знати, ніж не знати.
Правда.
До того ж я нарешті розумію, що з цим місцем.
Що за…
Ти це чуєш?
Шепіт?
О так.
Я теж. Ходімо!
Здається, цей звук йде знизу, з підвалу.
Ну ж бо. Ходімо!
Господи, а за цим я скучив.
Ніхто мені так і не пояснив, нащо вони тут.
Що це таке?
Серйозно?
Завдяки цьому печерні люди, як-от ми з татом, слухали музику.
А!
Це… Як ви це називали?
Айподи!
Так. Щось таке, ага.
Це були скарби твого татка.
Він мене до них не підпускав.
Та в нас були дуже різні смаки.
Мені більше подобалося щось на кшталт Hall & Oates, розумієш?
Гадаю, це воно.
Схоже на ланцюг.
«Аліса в ланцюгах». Ясно.
Але що він робить?
Не уявляю. Я ніколи його не бачив.
У мене таке похмілля.
Ключ пам'яті мав допомогти.
Щось ти не дбаєш про те, щоб зберегти свою літню форму.
Точно.
Може, потрібен час, щоб спогади повернулися.
Я не розумію, чому б не взяти твою маленьку подружку
і не змусити її зробити ключ.
Такий же був план?
Не всі Локи можуть зробити ключ.
А.
Як чудово, ти витратив усе літо на зближення з нею.
Відкушуй менше, Іден!
Відкушуй менше.
Пережовуй. Я не змарную останній шматок шепітного заліза,
якщо відомо, що Данкан уміє робити ключі. Це надійно.
Привіт, друзі.
З моєї квартири зник маленький артефакт.
-Він був у мене в столі. -Ви про ту мушкетну кулю?
Ви троє там були. Не знаєте, хто її взяв?
Не бачили, хто нишпорив у моєму кабінеті?
-Ні. -Ні, вибачте, пане Беннетт.
Попитайте.
У того, хто це зробив, є можливість усе переграти,
без зайвих питань.
Цей артефакт мені дорогий, і я хочу, щоб його повернули негайно.
ПРОПАВ ІСТОРИЧНИЙ АРТЕФАКТ
-Думаєш, він знає, що це шепітне залізо? -Звідки б?
-Але навіщо піднімати таку бучу? -Іден!
Чорт.
-Ти знаєш… Хто це? -Мамо!
Досі не йдеш мені назустріч, я бачу.
Ти тут. Чому ти тут?
Зібралася в Нантукет на вихідні
і вирішила заїхати на зимовий фестиваль.
-Привіт. Я Керол. -Привіт. Ґейб. Дуже приємно.
Де тато?
Він не зміг.
У нього турнір з гольфу у Флориді.
Я така рада погуляти по своєму колишньому кампусу.
Але спочатку ми тебе вмиємо.
Знайдемо твою щітку для волосся.
Ми з Ґейбом збиралися…
Ні! Не хвилюйся. Розважайся.
Ходімо.
Певна, що цього хочеш?
Я мушу.
Ґейб щось запідозрить, якщо нас не буде.
Треба лише вдавати, що нічого не змінилося.
Мені ж можна розказати Джеймі, так?
Про Ґейба та Іден і…
Це погана ідея.
Але вона моя подруга. Я їй довіряю.
Якщо розкажемо друзям,
Ґейб може дізнатися, що ми знаємо, хто він.
Що менше людей знає, то безпечніше для нас.
І всюди ходи з телефоном. Щоб ми були на зв'язку.
Я ж встановив вам додаток для стеження.
Якщо не можете когось знайти, подивіться тут.
Ясно, друже.
Добре, їдьмо.
Я піду до мами!
Щасти тобі.
Тобі теж.
-Привіт. -Привіт.
Не знав, чи ти прийдеш.
Треба вдавати, що все в нормі.
-Так. -Але не знаю, чи зможу.
Не порівняти зі зйомками в жахастику, так?
Якби ж то це був жахастик.
Слухай, учора не було нагоди,
але я хотіла тобі подякувати.
Ти б теж спустилася в гігантську косметичку заради мене.
Жодних сумнівів.
-Треба йти в мою ятку. -Так.
Ну, я тут.
Якщо буду тобі потрібен.
У 1775 році британські солдати отримали таємний наказ
знайти й захопити боєприпаси повстанців,
які були розміщені вздовж Массачусетсу.
Але цей наказ
не вдалося втримати в таємниці.
Вдома в нього виходило набагато краще. Як твої вихідні?
О, добре.
-Нудьга. А твої? -Я так повеселилася.
У моєї бабусі вдома завжди є кілька видів морозива.
Круто.
Щось сталося?
Ні, нічого.
ФЕЙС-АРТ
Дивися, Поппі, як гарно!
Що треба сказати?
Дякую.
-Звісно. -Дякую.
-Вибач. Я не хотів налякати. -Я сама.
-Є? -Так.
Мабуть, досі не оговталася.
То Данкану вже краще? Ти мені так і не написала.
Новин нема.
Я мигцем бачила його зранку, але він не в найкращій формі.
Може, йому потрібен час.
То чим ти сьогодні займаєшся? Волонтерив у якійсь ятці?
Ні, я вирішив, що складу тобі компанію.
Розмалюй мені обличчя, якщо нема обмежень за віком.
Не певен щодо цих метеликів.
Я хочу мати мужній вигляд.
Якесь тату на шиї абощо.
Я знаю, що підійде.
Як щодо клешні лобстера на честь мого героя, Нефропіди?
Трішки пощипає.
Ось ти де.
Ріжок з льодяною стружкою?
Мені треба з тобою поговорити.
Добре.
Ніколи його не бачила.
Може, і Ренделл про нього не знав.
Він був схований в одній з його касет. «Аліса в ланцюгах».
Це так на нього схоже.
Якщо він ним і користувався, то робив це на самоті.
Нічим не можу допомогти.
Дивно. Я завжди думав, що ключі шепочуть не просто так,
типу, «Гей, я тобі потрібен».
Але… може, це випадковість.
Уже їдеш?
Так. Учора дзвонили з банку.
Мій траст-фонд розморозили.
То куди поїдеш?
Я думала пошукати якийсь будиночок у горах.
Я в дитинстві любила ходити в гори.
Але після минулої ночі я не можу.
Ти була замкнена у власній голові 20 років, Ерін.
Ти більше не замкнена.
Так, але Додж на волі, Данкане, і вона прийде за тобою.
Усе буде добре.
Завдяки тобі я повернув утрачені спогади.
Ти заслуговуєш знайти своє щастя.
-Не знаю, чи я тепер зможу. -Це не твоя війна, Ерін.
Поїдь кудись у гарне місце,
і я тебе навідаю, коли все це скінчиться.
Добре. Йди.
Який у мене вигляд?
-Одна з моїх найкращих робіт. -Так?
Я тут подумав.
Може, ви щось зробили неправильно?
Що?
Ключ пам'яті.
Хіба не дивно, що він спрацював з твоїм татом,
і Ерін, і Еллі,
але не з Данканом?
Гадаю, це можливо.
Ми ж у цьому не експерти.
Що ви робитимете, якщо йому не стане ліпше? Є варіанти?
Не знаю! Ми можемо поговорити про щось інше?
Кінзі, я знаю, це непросто.
Знаю, що це сімейна справа.
Але я завжди буду поруч.
Сподіваюся, ти це знаєш.
Дякую.
Дивіться. Фейс-арт.
-Так! -Треба працювати.
-Побачимося пізніше? -Може, я залишуся? Допоможу тобі.
Пам'ятаєш нашу подорож у Бат?
Так.
Тобто частково.
А якщо я скажу тобі, що ти можеш повернути собі ці спогади?
Чому ні?
Це було б добре.
Як вони це роблять?
Через кілька секунд ти забудеш, що це бачила.
Як забуду?
Бо це магія.
Ти занадто доросла, щоб її пам'ятати. Але я можу це змінити.
Цей ключ, він…
може зробити так, що ти не забувала.
Що?
Можемо зробити це разом.
Ти просто маєш дати згоду.
Уся магія така прекрасна?
Можливо.
Ти маєш знати, що…
за її допомогою можна робити і зло.
Якщо я на це погоджуся…
я вже не зможу її не бачити?
Прекрасні й жахливі речі?
Тоді я не хочу.
Джекі…
Є так багато речей, які ми не можемо контролювати.
Усе змінюється, але за допомогою цього нам не доведеться мінятися.
Так, але змінюватися — це нормально.
І я не думаю, що це правильно…
-Прошу, довірся мені. -Ні!
Що за…
вогники?
Вони для фестивалю?
Так.
Так, мабуть.
Це наш останній, тож треба ним насолоджуватися.
Заходьте, не соромтеся!
Мама завжди казала, ігри на ярмарках — шахрайство,
тож мій результат особливо вражає.
Ти молодчинка.
Хочеш у сніговий лабіринт?
О, ти йди. Я тут почекаю.
Гаразд, що відбувається?
Що?
Ти весь день дивно поводишся. У чому річ?
Боді, скажи. Можеш мені довіряти.
Я знаю.
Просто в мене починається клаустрофобія в лабіринтах.
От і все.
Гей!
Або розкажи, що відбувається, або підемо в лабіринт.
-Що ти вибираєш? -Джеймі, годі. Там мій телефон.
Стій!
Джеймі!
Не поспішай! Чотири квитки, будь ласка.
Що? Просто… Та ну.
Гаразд. У мене лише два квитки.
Пробач, але я тут лише для того,
щоб не пропускати халявників і прогульників!
Іди звідси. Давай.
Мамо!
Можеш дати мені два квитка на лабіринт?
Добре. Пригальмуй.
У мене точно було кілька.
Дякую!
Розваги — річ серйозна.
Так.
То видається, що перешкод нема,
інакше ти б уже щось сказала, так?
Це дивно, що я тільки за?
Ні! Ні, зовсім не дивно. Це…
Добре.
Я ЗНАЮ, ХТО У ВАС УКРАВ
Усе добре?
Так.
Так, усе добре.
Знаєш, мої діти можуть наглянути за Боді і Джеймі,
може, сходимо повечеряємо?
Я б з радістю, але сьогодні чергую в гуртожитку.
-Тож… -О. Я можу піти щось принести.
Також у мене ледь не до стелі стос есе,
які треба перевірити, але побачимося завтра.
Звісно!
Мабуть… До завтра!
Любий Данкане, пробач, що збрехала тобі про ключ, але він мені потрібен.
Я остання Хранителька ключів.
Ми це все почали, і я мушу це закінчити.
Я позбудуся Додж назавжди.
Іден!
Я тебе шукала.
Ятка з джином?
Якби мала документ, ти б теж тут була.
Твоя правда.
Іден,
ти хочеш, щоб я поговорила з якимось учителями?
Не треба.
Насправді я трохи зайнята, маю де з ким зустрітися, тож…
Уже хочеш мене позбутися. Ясно.
Але перш ніж поїхати…
я хотіла з тобою поговорити.
Твій батько не на турнірі з гольфу.
Правда в тому…
що в нього є коханка.
Я дізналася кілька місяців тому. Але мені…
не стало духу сказати тобі.
Вбий його.
-Іден. -Ні, я серйозно.
Ти роками працювала над ударом справа.
Час цим скористатися. Запроси його на каву,
а потім відгамсель своєю ракеткою,
поки не перетвориться на криваве місиво. Це так приємно.
Кажу тобі.
Дякую, Іден.
Що підтримуєш мене.
Хочеш потусуватися? Коли все це закінчиться.
Треба перевірити, як там удома.
Ти б могла зробити такий перехід?
ІДЕН — ТВОЯ ДІВЧИНА ЗБРЕХАЛА. ДАНКАН ЗДОРОВИЙ — ВІН ТУТ.
Так, звісно. Аякже!
Я лише змішаю два відтінки синього.
Ти якось затих.
Усе добре?
Так. Усе чудово.
Ми можемо поговорити?
Так.
Ґейб звалив.
Я на секунду відвернулася, а його нема.
Може, вирішив пройтися.
Не відходив від мене цілий день, а потім раптом щез?
Мабуть, я проговорилася.
Нічого не приходить у голову.
Привіт, це Боді! Залиште повідомлення.
Боді не відповідає.
Я його не бачу.
Він на південному боці кампусу біля бейсбольного майданчика.
Там лабіринт.
Джекі, ми підемо пошукаємо Боді в лабіринті.
Добре. Звісно.
Боді!
Джекі? Ти бачила Ерін?
Ні, не бачила.
Мабуть, я її випередив. А діти? Вони тут?
Тайлер і Кінзі пішли в лабіринт шукати Боді.
Лабіринт. Ясно.
Можна мені стаканчик юшки?
І ще один більший. Миску юшки…
Я ж казала.
-Без проблем. -Чудово.
Так, тут написано чотири. Там написано чотири.
-Що з тобою таке? -Агов! Чуваче!
Даґу!
Гаразд, але тільки ти.
Пробач. Чотири квитки, будь ласка.
-Ти серйозно? -Дуже.
Боже мій!
Це неправильно.
ВИХІД З ЛАБІРИНТУ
Данкан не міг далеко зайти.
Треба розділитися. Так буде швидше.
Добре.
Боді!
Боді, де ти?
Джеймі!
Боді, де ти?
-Боді! -Боді!
Джеймі!
Я ж казав, краще не йти, а тепер ми заблукали!
Дуже дякую.
Ти труп!
Ми дзвонили. Чому не відповідав?
Пробач. Я не чув.
Що відбувається?
-Нам треба забиратися звідси. Зараз же. -Давай.
Ґейбе!
О! Привіт, Ерін.
Кінзі не казала, що ти прийдеш на свято.
Тобі вдалося обдурити інших,
але я тебе бачу.
Час тобі повертатися.
Назад у колодязь!
Звідки ти прийшов!
Прошу.
-Дякувати богу, з вами все гаразд? -Що ти тут робиш?
Тут небезпечно. Ґейб тебе побачить.
Ерін вислизнула.
Пішла шукати Додж сама. Її треба знайти негайно.
Сюди, уперед.
О, Воссі.
Лукасе, я знаю, ти там.
Ти мені подобалася більше, коли не могла говорити.
Я знаю, що ти мене чуєш
і що пам'ятаєш, ким був.
Лукасе.
Ерін!
Ерін?
Прощай, Ерін.
Ходімо. Давай.
Вона так довго чекала на свободу.
Я казав їй, що це не її війна.
Навіщо вона це зробила?
Вона була останньою Хранителькою.
Тепер є лише ми.
Це має скінчитися.
Хіба це не очевидно?
Якщо знала Ерін, то й вони знають.
Думаєш, якби Кінзі знала, вона б змогла малювати метеликів, сидячи навпроти мене?
А як же Данкан?
Я бачила, він використав Куди-завгодно-ключ.
Він пам'ятає про чари.
Змирися. Тебе надурили.
Що ти сказала?
Нічого.
Просто припини себе обманювати.
Кінзі мені б не збрехала.
КІНЗІ ДЗВОНИТЬ…
Привіт, Кінзі, що там?
Привіт! Вибач, не змогла знайти тебе на святі.
Так, і ти мені.
Мені треба було додому, бо…
Ґейбе, у мене чудові новини.
Які?
Ми не знаємо як, але Ключ пам'яті нарешті спрацював.
Данкан одужав.
Овва, він раптом усе згадав?
Спогади накочуються хвилями.
Але так. Він тепер усе пам'ятає.
Кінзі, це неймовірно.
Я б сам хотів побачити.
Приходь завтра.
НА ОСНОВІ КОМІКСУ IDW ДЖО ГІЛЛА І ГАБРІЕЛЯ РОДРІҐЕСА
Переклад субтитрів: Людмила Речич