Hej, Kinsey.
Gabe.
Vad gör du här?
Jag lämnade min cykel här, så jag tänkte bara kolla läget.
Hur mår Duncan? Minns han?
Nej. Vi provade nyckeln, men den funkade inte.
Vad hände?
Mår han bra?
Nej, inte alls. Han vilar.
Jag är ledsen.
Du måste vara besviken.
-Kan jag göra nåt? Jag kan stanna ett tag. -Det passar inte just nu.
Jag sa bara att jag är ledsen för Duncan. Om jag kan hjälpa till…
Tack, men det behövs inte. Det här är en familjegrej.
Kinsey?
Ja, du borde gå.
Tack för att du kom.
Ja, inga problem.
Vi ses väl i morgon på Winterfest?
Självklart.
Messa om ni behöver nåt.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Han har varit hemma hos oss, jämt och ständigt.
Han har varit ensam med dig i timtal. Vad sjutton vill han?
Kan du sluta? Jag är vettskrämd.
Jag har stora nyheter!
Det fanns två Dodge när skuggorna anföll oss.
-Va? -Var har du varit?
Nebraska. Rufus kom till slut ihåg vad som hände.
Han är säker på att han såg två Dodge hemma hos sig,
precis innan han svimmade.
Dodge hade identitetsnyckeln.
-Den enda utom Dodge som var där var… -Ellie.
Precis. Tänk om Dodge lurade oss?
Tänk om det inte var Dodge du puttade igenom den svarta dörren?
Herregud.
Vi dödade Ellie.
Ni visste inte att det var hon.
-Men vi gjorde det. -Nej.
Det var Dodge!
Hon ljuger. Hon manipulerar.
Jag klarar inte det här just nu.
Jag mår illa.
Jag också.
Hörni.
Får jag göra er sällskap?
Erin har rätt.
Det var Dodge. Ni får inte klandra er själva.
Jag klandrar mig själv för att ha…
…varit ihop med honom i månader.
Vad är jag för idiot?
Hon lurade oss alla.
Tro mig.
Men varför? Vad är hon ute efter?
Har han frågat om nycklarna?
Ja, men…
Alla gör det.
Han har inte frågat nåt som är mer än…
Vänta.
Han frågade en gång
hur nycklarna görs.
Han frågade om pappa lärde oss det.
Så han vill kanske göra en nyckel.
En nyckel som gör vad?
Jäklar.
Han vet att du gjorde en nyckel.
Det är därför han vill att du minns.
Så varför ger han sig inte på mig nu?
För att jag ljög.
Han vet inte att du minns allt.
Och han får inte veta det innan vi har en plan.
Ja. En plan.
-God morgon. -God morgon.
Du ser pigg ut för nån som var ute sent.
Ja, det var en av de bästa kvällarna på länge.
-Häftigt. -Ja, det var ganska häftigt.
Jag känner mig som 16.
God morgon, mamma.
God morgon, älskling.
Jag har lite att ta hand om på teatern före Winterfest.
-Kan du åka dit med Tyler och Kinsey? -Visst.
Vad bra.
Det blir en kul dag.
-Okej. Vi ses senare. -Hej då.
Hur sov du i natt?
Samma här.
Är du ledsen att du fick tillbaka dina minnen?
Nu när allt har blivit så konstigt.
Om Dodge är ute efter mig…
Då vill jag veta det.
Du har rätt.
Och det känns äntligen som att jag förstår det här stället.
Vad i…
Hör du det?
Viskandet?
Jajamän.
Jag också. Vi går dit!
Jag tror att det kommer från källaren. Kom, vi går ner!
Gud, vad jag har saknat det här!
Ingen har förklarat de här för mig.
Vad är det där?
Menar du allvar?
Jag och din pappa lyssnade på musik på dem.
Är de… Vad heter de igen?
iPods!
Ja. Nåt sånt.
De var din pappas värdefullaste ägodelar.
Jag fick inte ens ta i dem, vilket var okej. Vi hade helt olika smak.
Jag lyssnade mer på sånt som Hall & Oates.
Jag tror att den är här.
Det ser ut som en kedja.
Alice in Chains. Jag förstår.
Men vad gör den?
Jag vet inte. Jag har aldrig sett den förr.
Vilken baksmälla jag har.
Minnesnyckeln borde ha funkat på Duncan.
Det ser ut som att nån inte vill behålla sommarfiguren.
Helt klart.
Det kanske tar lite tid innan allt faller på plats.
Jag fattar inte varför vi inte tvingar din lilla flickvän att göra nyckeln.
Det var väl planen från början?
Alla i familjen kan inte göra nycklar.
Toppen att du ägnat hela sommaren åt att komma nära henne.
Ta mindre bitar, Eden!
Mindre bitar.
Tugga maten. Jag slösar inte bort vårt sista viskande järn
när vi vet att Duncan kan göra nycklar. Han är säkrare.
Hörni? Ett litet föremål har försvunnit från min lägenhet.
-Från mitt skrivbord. -Den lilla kulan, menar du?
Ni var där den kvällen. Såg ni nån ta den? Såg ni nån inne på mitt kontor?
-Nej. -Nej. Tyvärr, mr Bennett.
Fråga runt lite.
Den som gjorde det får en chans lämna tillbaka den.
Utan konsekvenser.
Föremålet betyder mycket för mig och jag vill ha tillbaka det.
SAKNAS – HISTORISKT FÖREMÅL
-Vet han att det är viskande järn? -Det tror jag inte.
-Så varför gör han en så stor sak av det? -Eden!
Skit också.
-Vet du… Vem är det? -Mamma!
Jag ser att du fortfarande inte vill mötas på halva vägen i nåt hänseende.
Du är här. Varför är du här?
Jag ska till Nantucket i helgen.
Så jag tänkte svänga förbi och gå på Winterfest.
-Hej. Carol. -Hej. Gabe. Trevligt att träffas.
Var är pappa?
Han kunde inte komma.
Han är på en golfturnering i Florida.
Jag ser fram emot en promenad på mitt gamla campus.
Men först fräschar vi till dig lite. Du har kanske en hårborste?
Gabe och jag har faktiskt…
Nej! Oroa dig inte. Ha så kul.
Kom nu.
Klarar du det här?
Jag måste.
Gabe skulle bli misstänksam om vi inte kommer.
Vi måste låtsas som ingenting.
Får jag berätta för Jamie?
Om Gabe och Eden och…
-Det är ingen bra idé. -Men hon är min vän. Jag litar på henne.
Berättar vi för alla våra vänner kan Gabe förstå att vi vet vem han är.
Ju färre som vet, desto säkrare är vi.
Ha telefonen med dig, så vi kan hålla kontakten.
Minns ni spårningsappen jag installerade?
Letar ni efter nån, använd appen.
Okej.
Okej, nu gäller det.
Jag går till mamma!
Lycka till.
Du också.
-Hej. -Hej.
Så du kom, trots allt.
Vi måste bete oss som vanligt. Men jag vet inte om jag klarar det.
Det är inte som att gallskrika i en skräckfilm, va?
Jag skulle vilja gallskrika.
Jag fick inte möjligheten igår kväll…
Jag ville bara säga tack.
Du skulle ha klättrat ner i en enorm sminkväska efter mig också.
Det vet jag.
-Jag ska nog gå till mitt bås. -Ja.
Men… Jag är här.
Du vet, om du behöver mig.
År 1775 fick brittiska soldater hemliga order
att leta reda på och beslagta rebellernas förnödenheter runtom i hela Massachusetts.
Men den här ordern…
Den förblev inte hemlig så länge.
Han var mycket bättre när vi övade. Hur var din helg?
Jo, den var okej.
-Och tråkig. Hur var din? -Jättekul.
Min mormor har alltid glasstrutar med chokladtäcke hemma.
Vad coolt.
Har det hänt nåt?
Nej, det är inget.
ANSIKTSMÅLNING
-Titta, Poppy. Vad fint! Vad säger man? -Tack.
Varsågod. Tack.
-Förlåt om jag skrämde dig. -Jag grejar det.
-Är det allt? -Ja. Jag är nog lite upprörd fortfarande.
-Mår Duncan bättre? Du messade mig inte. -Det fanns inget att säga.
Jag såg honom snabbt i morse, men han såg inte ut att må bra.
Det kanske bara tar lite tid.
Så, vad gör du idag? Ska du sköta ett bås?
Nej, jag tänkte hålla dig sällskap.
Och få en ansiktsmålning, om jag inte är för gammal.
Jag är osäker på fjärilarna.
Jag vill se tuff ut. Kanske en tatuering på halsen?
Det kan jag nog ordna.
Vad sägs om den här hummerklon för att hedra Nephropidae?
Det gör bara lite ont.
Där är du ju.
Ska vi gå och köpa isglass?
Kan vi gå nånstans och prata istället?
Javisst.
Jag har aldrig sett den.
Kanske inte Rendell heller.
Den låg i ett av hans band. Alice in Chains.
Typiskt Rendell.
Om han använde den, höll han det för sig själv.
Jag kan inte hjälpa dig.
Märkligt. Jag har alltid trott att nycklarna viskar av en anledning.
Som: "Hallå där, du kan behöva mig."
Men det är kanske bara på måfå.
-Är du på väg ut? -Ja. Banken ringde igår.
Allt är klart med min fond.
Vart ska du åka?
Jag hade tänkt leta efter ett ställe i bergen.
Jag älskade att åka dit som barn.
Men efter igår kväll kan jag inte.
Du har varit fånge i ditt eget huvud i 20 år.
Du kan inte fastna i Matheson.
Men Dodge är där ute, Duncan. Och hon är ute efter dig.
Jag klarar mig.
Jag minns allt nu, tack vare dig.
Du förtjänar att vara lycklig nu.
-Jag vet inte om jag klarar det. -Det här är inte din kamp.
Åk till ett vackert ställe.
Jag kommer och hälsar på när det här är över.
Okej. Gå nu.
Hur ser det ut?
-Bland det bästa jag gjort. -Ja?
Jag tänkte på en sak.
-Kan ni ha använt den fel? -Vadå?
Minnesnyckeln. Det är konstigt att den funkade på er pappa,
och Erin och Ellie.
Men inte på Duncan.
Det är möjligt, antar jag.
Vi är inga experter, precis.
Vad gör ni om han inte blir bättre? Kan ni prova nåt annat?
Jag vet inte! Kan vi prata om nåt annat?
Jag förstår att det är svårt.
Och att det är en familjegrej.
Men jag finns alltid här för dig.
Jag hoppas att du vet det.
Tack.
Barn, titta! Ansiktsmålning.
-Ja! -Jag måste jobba.
-Ses vi senare? -Jag kan stanna. Och hjälpa dig.
Minns du när vi var i Bath?
Ja.
Jag menar, vissa delar.
Tänk om jag sa att du kan få tillbaka varje minut av den dagen?
Okej, visst. Det vore trevligt.
Hur… Hur gör de det där?
Om några sekunder glömmer du att du såg det här.
Varför då?
För att det är magi.
För att du är för gammal för att minnas. Men jag kan ändra på det.
Den här nyckeln…
Den gör så att du aldrig glömmer.
-Va? -Vi kan uppleva det tillsammans.
Du måste bara säga att jag får använda den.
Är all magi så här vacker?
Den kan vara det.
Men du ska veta…
Den kan även användas till hemska saker.
Så om jag gör det här…
…kan jag aldrig låta bli att se det?
Det vackra och det hemska?
Då vill jag inte.
Jackie…
Det finns så mycket som vi inte kan styra över.
Och som förändras, men den här kan göra att vi slipper.
Men människor ska förändras.
Det känns inte rätt, det…
-Snälla, lita på mig. -Nej!
Vad är det
för små bränder?
Är de ett inslag i Winterfest?
Ja.
Ja, så måste det vara.
Det är vår sista kväll, så vi borde göra det bästa av den.
Hej och välkomna!
Mamma säger alltid att tivolispel är riggade,
så jag måste verkligen ha lyckats med nåt imponerande.
Du var jätteduktig.
Ska vi gå till labyrinten?
Gå du. Jag stannar här.
Okej, vad är det med dig?
Vadå?
Du har betett dig underligt hela dan. Så, vad är det?
Du vet att du kan lita på mig.
Jag vet. Jag får klaustrofobi i labyrinter.
Det är bara det.
Hörru!
Du kan säga vad det är eller gå i labyrinten med mig.
-Vad väljer du? -Min telefon ligger i den.
Du! Hörru! Jamie!
Vänta lite! Fyra biljetter, tack.
Va? Kom igen.
Okej. Jag har bara två biljetter.
Jag är ledsen, men jag har bara ett jobb.
Jag sätter stopp för snyltare som du! Gå härifrån nu. Kom igen.
Mamma!
Har du två biljetter till labyrinten?
Okej. Lugna dig.
Jag har säkert ett par.
Tack!
Att ha kul är en allvarlig sak.
Ja.
Så jag antar att det här inte sabbar allt mellan oss.
Annars hade du väl sagt nåt nu?
Är det konstigt att jag gillar det?
Nej! Nej, inte konstigt alls. Det är…
Det är bra.
JAG VET VEM TJUVEN ÄR
Är allt okej?
Ja.
Ja, allt är bra.
Mina barn kan säkert hålla ett öga på Bode och Jamie
om du vill gå och äta middag?
Jag skulle gärna vilja, men jag har vakten i sovsalen i kväll.
-Så… -Jag kan komma dit med lite mat.
Jag har också en hög upp till taket med prov
som jag måste rätta, så vi ses i morgon, okej?
Visst!
Antar jag… Vi ses i morgon!
Käre Duncan, förlåt att jag ljög om kedjenyckeln, men jag behövde den.
Jag är den sista nyckelväktaren.
Det var vi som började allt det här, så jag måste avsluta det.
Jag ska göra mig av med Dodge, för gott.
Eden!
Jag har letat efter dig.
Vid ginbåset?
Om du hade ett leg skulle du också vara där.
Det är nog sant.
Så, Eden…
Är det några lärare du vill att jag träffar eller pratar med?
Det är lugnt.
Jag har faktiskt saker att göra, folk att träffa, så…
Du vill bli av med mig. Jag förstår.
Men innan jag går, har jag…
Jag vill prata med dig om en sak.
Din far är inte på en golfturnering. Sanningen är att…
Han har en affär.
Jag förstod det för nån månad sen. Jag…
…kunde inte berätta det.
Döda honom.
-Eden… -Jag menar allvar.
Du har tränat din forehand i åratal.
Använd den till nåt vettigt. Bjud in honom på kaffe
och banka skiten ur honom med en klubba tills han bara är en blodig hög.
Det kommer att kännas så bra.
Jag lovar.
Tack, Eden.
För ditt stöd.
Ska vi göra nåt efteråt, när det stänger här?
Låt mig kolla läget hemma.
Kan du göra en skuggeffekt?
EDEN – DIN FLICKVÄN LJÖG. DUNCAN MINNS. HAN ÄR HÄR.
Javisst. Så klart.
Jag ska bara blanda några blå nyanser.
Du är väldigt tyst.
Mår du bra?
Ja. Jättebra.
Hej! Kan vi prata?
Visst.
Gabe stack.
Jag vände mig om en sekund och han försvann.
Han tog väl en promenad.
Han är som klister hela dan och går utan ett ord?
Jag kanske sa nåt.
Men jag vet inte vad.
Bode här! Lämna ett meddelande.
Bode svarar inte.
Jag ser honom inte.
Han är i södra delen av campus, nära baseballplanen.
Det är vid labyrinten.
-Vi går och letar efter Bode i labyrinten. -Okej.
Bode!
Jackie? Har du sett Erin?
Nej.
Jag kanske hann före henne. Och de andra? Är de här?
Tyler och Kinsey letar efter Bode i labyrinten.
Labyrinten. Okej.
Jag tar en kopp med fisksoppa. Och en större. En skål med fisksoppa…
Jag sa ju det.
-Javisst. -Bra.
Ja, det står fyra. Som ni ser.
-Vad är det med dig? -Hördu! Hallå!
Doug!
Okej, men bara du.
Tyvärr. Fyra biljetter, tack.
-Menar du allvar? -Såklart.
Herregud!
Det där stämmer inte.
UTGÅNG FRÅN LABYRINTEN
Duncan kan inte ha kommit långt.
Vi delar upp oss. Det går snabbare.
Okej.
Bode!
Bode, var är du?
Jamie!
Bode, var är du?
-Bode! -Bode!
Jamie!
Jag sa ju att vi inte skulle gå hit, och nu är vi vilse!
Tack så mycket, Jamie.
Nu är du illa ute!
-Vi har ringt. Varför svarar du inte? -Förlåt. Jag hörde inte.
Vad är det?
-Vi måste ut härifrån. Nu. -Kom igen.
Gabe!
Hej, Erin.
Kinsey sa inte att du skulle komma.
Du har lurat alla andra.
Men jag ser dig.
Du ska tillbaka nu.
Till brunnshuset!
Där du kom ifrån!
Det var så lite.
-Herregud, tack och lov. Är ni okej? -Vad gör du här?
Det är farligt. Gabe kan se dig.
Erin smög ut. Hon jagar Dodge. Vi måste hitta henne.
Den här vägen, kom.
Oj då, Vossie.
-Lucas, jag vet att du finns där inne. -Det var bättre när du var stum.
Jag vet att du kan höra mig.
Och att du minns vem du var.
Lucas.
Erin!
Erin?
Hej då, Erin.
Vi går. Kom nu.
Hon väntade så länge på att bli fri.
Jag sa att det inte var hennes kamp.
Så varför gjorde hon det?
Hon var den sista nyckelväktaren.
Det är upp till oss nu.
Det här måste få ett slut.
Är det inte uppenbart?
Om Erin visste, så vet de också.
Skulle Kinsey kunna sitta framför mig och måla hela dan?
Förklara Duncan, i så fall.
Jag såg honom använda önskeplatsnyckeln.
Han minns magi.
Erkänn. Du blev blåst.
Vill du upprepa det?
Nej.
Du borde sluta lura dig själv, bara.
Hon skulle inte ljuga för mig.
KINSEY RINGER…
Kinsey, hur är det?
Jag är ledsen att vi tappade bort varandra.
Ja, jag med.
Jag åkte hem för…
Jag har en fantastisk nyhet.
Vadå?
Vi vet inte varför, men minnesnyckeln fungerade till slut.
Duncan minns igen.
Så plötsligt föll allt bara på plats?
Minnena kom tillbaka i vågor.
Men, ja. Han minns allt nu.
Kinsey, det är otroligt.
Jag skulle gärna vilja se det.
Kom över i morgon.
BASERAD PÅ SERIEROMANEN AV JOE HILL OCH GABRIEL RODRIGUEZ
Undertexter: Janica Lundholm