‎Bună, Kinsey!
‎Gabe!
‎Ce cauți aici?
‎Mi-am lăsat bicicleta aici ‎și am trecut să văd ce faci.
‎Ce face Duncan? Își amintește?
‎Nu.
‎Am încercat cheia, dar n-a mers.
‎Ce sa întâmplat?
‎E bine?
‎Nu. Se odihnește acum.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Cred că ești dezamăgită.
‎Vă ajut cu ceva? Pot să stau un pic.
‎Salut! Nu e un moment bun.
‎Da, știu. Tocmai spuneam ‎că îmi pare rău de Duncan.
‎Dacă pot ajuta…
‎Apreciem oferta, dar nu e cazul. ‎E o problemă familială.
‎Kinsey?
‎Da, mai bine pleci.
‎Mulțumesc că ai trecut.
‎Sigur. N-ai de ce.
‎Ne vedem mâine, ‎la Festivalul de iarnă, da?
‎Desigur.
‎Dacă e ceva, dă-mi mesaj!
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎A fost la noi tot timpul.
‎A rămas cu tine ore bune.
‎Ce naiba o vrea?
‎Încetează! Sunt foarte speriată acum.
‎Lume, am vești importante!
‎Erau două Dodge ‎în noaptea atacului Umbrei.
‎- Poftim? ‎- De unde vii?
‎Din Nebraska. ‎Rufus nu și-a amintit imediat
‎ce s-a întâmplat, ‎dar jură că a văzut două Dodge la el
‎chiar înainte să leșine.
‎Dodge avea Cheia Identității.
‎- Iar acolo mai era doar… ‎- Ellie.
‎Exact.
‎Dacă ne-a păcălit Dodge?
‎Și dacă n-ai împins-o pe Dodge ‎prin Ușa Neagră?
‎Dumnezeule!
‎Am ucis-o pe Ellie.
‎Nu aveați cum să știți asta.
‎- Dar noi am făcut-o! ‎- Nu.
‎Dodge a făcut-o.
‎Ea minte și manipulează.
‎Nu pot să asimilez asta acum.
‎Mi-e rău.
‎Și mie.
‎Bună!
‎Pot să stau cu voi?
‎Erin are dreptate. E vina lui Dodge. ‎Nu vă puteți considera vinovați.
‎Vina mea e că am fost…
‎într-o așa-zisă relație cu el luni bune.
‎Cât de proastă am fost?
‎Ne-a amăgit pe toți.
‎Crede-mă!
‎Dar de ce? În ce scop?
‎A întrebat vreodată de chei?
‎Da, dar…
‎Toată lumea întreabă.
‎Nu știu dacă a pus vreo întrebare mai…
‎Stați!
‎M-a întrebat odată
‎cum au fost făcute cheile.
‎Voia să știe ‎dacă ne-a învățat tata să le facem.
‎- Deci poate vrea să facă o cheie. ‎- Care face ce?
‎Rahat!
‎Știe că tu ai făcut o cheie.
‎De-asta vrea să-ți amintești totul.
‎De ce nu vine acum?
‎Fiindcă l-am mințit.
‎Nu știe că ți-ai recăpătat memoria.
‎Și așa trebuie să rămână,
‎până facem un plan.
‎Da.
‎Un plan.
‎- ’Neața! ‎- ’Neața!
‎Radiezi, deși ai venit foarte târziu.
‎Să zicem că de mult ‎n-am mai avut o seară atât de reușită.
‎- Super! ‎- Da, a fost grozav.
‎Doamne, parcă am 16 ani.
‎Bună dimineața, mamă!
‎’Neața, scumpule!
‎Am ceva de rezolvat la teatru ‎înainte de Festivalul de iarnă.
‎Poți să vii cu Tyler și cu Kinsey?
‎Sigur.
‎Bine.
‎Va fi o zi distractivă.
‎- Bine. Pe curând! ‎- Pa!
‎Cum ai dormit aseară?
‎Nici eu.
‎Îți pare rău că ți-ai recăpătat memoria?
‎Fiindcă totul a devenit ciudat?
‎Dacă sunt în vizorul lui Dodge,
‎e mult mai bine să știu.
‎Adevărat.
‎În plus, în sfârșit înțeleg locul ăsta.
‎Ce…
‎Auzi?
‎Șoaptele?
‎Da.
‎Și eu. Să mergem!
‎Cred că vine de aici, de la subsol.
‎Hai! Să mergem!
‎Doamne, cât mi-a lipsit asta!
‎Nimeni nu mi-a explicat asta.
‎Ce sunt?
‎Serios? Pe astea aveau muzică ‎dinozaurii ca mine și ca taică-tău.
‎Sunt… Cum se cheamă alea?
‎iPod-uri?
‎Sigur. Ceva de genul ăsta.
‎Tatăl tău ținea la ele ‎ca la ochii din cap.
‎Nu mă lăsa să mă apropii de ele. ‎Oricum aveam gusturi complet diferite.
‎Eu ascultam Hall & Oates, înțelegi?
‎Cred că asta e.
‎Seamănă cu un lanț.
‎Alice in Chains. Înțeleg.
‎Dar ce face?
‎Habar n-am. N-am mai văzut-o.
‎Sunt mahmură.
‎Cheia Amintirilor ar fi trebuit ‎să-l ajute pe Duncan.
‎Cineva nu vrea ‎să-și păstreze silueta peste vară.
‎Clar.
‎Poate că durează o vreme ‎până se leagă totul.
‎Mai bine o luăm pe prietena ta
‎și o forțăm să ne facă cheia.
‎Ăsta a fost planul tău inițial, nu?
‎Nu toți membrii familiei Locke ‎pot face chei.
‎Atunci, e bine că te-ai apropiat de ea ‎o vară întreagă.
‎Nu-ți umple gura, Eden!
‎Înghițituri mici.
‎Mestecă bine! Nu irosesc ‎ultimul fragment din Fierul Șoaptelor
‎când știm că Duncan poate face chei. ‎El e o certitudine.
‎Auziți?
‎Lipsește un mic artefact ‎din apartamentul meu.
‎- Era în biroul meu. ‎- Bila aia mică de muschetă?
‎Da. Voi trei erați acolo. A luat-o cineva?
‎Ai văzut pe cineva ‎cotrobăind prin biroul meu?
‎- Nu, omule. ‎- Nu, dle Bennett.
‎Interesați-vă!
‎Îi dau celui care se ține de șotii ‎ocazia să-și repare greșeala,
‎fără alte întrebări.
‎Artefactul e important pentru mine ‎și-l vreau înapoi cât mai curând.
‎ARTEFACT ISTORIC RĂTĂCIT
‎- O ști că e Fierul Șoaptelor? ‎- Nu are cum.
‎- Dar de ce se agită atât? ‎- Eden!
‎Rahat!
‎- Știi… Cine e? ‎- Mamă!
‎Văd că refuzi categoric ‎să ne întâlnim la jumătate.
‎Ai venit? Ce cauți aici?
‎Mă duc la Nantucket în weekend
‎și am zis să trec pe aici ‎pentru Festivalul de iarnă.
‎- Bună! Carol. ‎- Gabe. Încântat, doamnă!
‎Unde e tata?
‎N-a putut să vină.
‎E la un turneu de golf din Florida.
‎Abia aștept să fac o plimbare ‎prin vechiul meu campus.
‎Dar, mai întâi, o să te schimbi.
‎Poate găsești o perie de păr.
‎- De fapt, eu și Gabe avem… ‎- Nu-ți face griji. Distracție plăcută!
‎Vino!
‎Sigur ești în stare?
‎Trebuie să fiu.
‎Gabe ar intra la bănuieli dacă am lipsi.
‎Să ne purtăm exact ca înainte.
‎Pot să-i zic lui Jamie?
‎Despre Gabe și Eden…
‎Nu e o idee bună.
‎Dar e prietena mea. Am încredere în ea.
‎Dacă le spunem prietenilor, ‎Gabe o să-și dea seama că l-am mirosit.
‎Dacă știu puțini, suntem în siguranță.
‎Ține telefonul pe aproape, ‎ca să putem păstra legătura!
‎Mai știți aplicația de urmărire ‎pe care am instalat-o?
‎Când nu găsești pe cineva, verific-o!
‎Am înțeles, amice.
‎Gata. Am ajuns.
‎Mă duc să stau cu mama.
‎Succes!
‎Și ție.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Nu știam dacă o să vii. ‎- O să ne prefacem că totul e normal.
‎- Da. ‎- Deși nu știu dacă pot.
‎E altceva decât să țipi ‎într-un film de groază, nu?
‎Aș vrea să pot țipa.
‎Ascultă, n-am avut ocazia aseară,
‎dar voiam să-ți mulțumesc.
‎Și tu te-ai fi urcat după mine ‎pe o cutie uriașă cu cosmetice.
‎Nu mă îndoiesc.
‎- Mă duc la cabina mea. ‎- Da.
‎Eu sunt pe aici.
‎Dacă ai nevoie de mine.
‎În 1775, soldații britanici ‎primeau ordine în secret
‎să caute și să confiște ‎proviziile coloniștilor rebeli
‎de pe cuprinsul întregului Massachusetts.
‎Dar acest ordin
‎nu a rămas secret prea mult.
‎Parcă era mai bun la repetiție. ‎Cum a fost weekendul tău?
‎Plăcut.
‎- Și plictisitor. Dar al tău? ‎- M-am distrat.
‎Bunica are mereu acasă ‎conuri de înghețată și Magic Shell.
‎Ce frumos!
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nimic.
‎VOPSEA FACIALĂ
‎Uite, Poppy! Ce drăguț!
‎- Cum spui? ‎- Mulțumesc.
‎Cu plăcere. Mulțumesc.
‎- Scuze! N-am vrut să te sperii. ‎- Nu-i nimic.
‎- Le-ai adunat? ‎- Da.
‎Nu sunt încă în apele mele.
‎Duncan e mai bine? Nu mi-ai mai dat mesaj.
‎Nimic nou.
‎L-am văzut o clipă azi-dimineață, ‎dar nu părea să fie în formă.
‎O să mai dureze un pic.
‎Ce faci azi? ‎Te-ai oferit voluntar la o tarabă?
‎Nu, voiam doar să-ți țin companie.
‎Și un tatuaj pe față, ‎dacă nu e limită de vârstă.
‎Fluturii ăștia, totuși…
‎Vreau ceva mai supărat. ‎Poate un mic tatuaj pe gât.
‎Cred că pot face asta.
‎Un clește de homar, ‎în cinstea amicului Nephropidae?
‎N-o să doară prea tare.
‎Aici erai!
‎Luăm o înghețată?
‎De fapt, putem discuta o clipă?
‎Sigur.
‎N-am mai văzut-o.
‎Poate nici Rendell nu știa de ea.
‎Era ascunsă într-o casetă de-ale lui. ‎Alice in Chains.
‎Tipic pentru Rendell.
‎Dar, dacă a folosit-o, n-a spus nimănui.
‎Îmi pare rău. Nu te pot ajuta.
‎E ciudat. Mereu mi-am zis ‎că șoptesc cu un scop anume.
‎Cum ar fi: „Hei, ai putea ‎avea nevoie de mine.”
‎Dar poate e pură întâmplare.
‎Plecai?
‎Da. M-au sunat de la bancă ieri.
‎Am acces la fondul fiduciar.
‎Și unde pleci?
‎Mă gândeam să-mi caut ceva în munți.
‎Mereu mi-a plăcut la munte în copilărie.
‎Dar, după seara trecută, nu pot pleca.
‎Ai fost captivă în mintea ta ‎vreme de 20 de ani, Erin.
‎Nu fi captivă și în Matheson.
‎Da, dar Dodge e aproape, Duncan. ‎Și pe tine te vrea.
‎Mă descurc.
‎Mulțumită ție, ‎mi-am recăpătat complet memoria.
‎Meriți să-ți găsești fericirea.
‎- Nu știu dacă voi putea. ‎- Nu e lupta ta, Erin.
‎Du-te într-un loc minunat.
‎Voi veni în vizită ‎când se termină totul, da?
‎Bine. Du-te!
‎Cum arată?
‎- Mi-a reușit, nu glumă. ‎- Da?
‎Mă întrebam…
‎E cumva posibil ‎să fi folosit-o voi greșit?
‎- Ce? ‎- Cheia Amintirilor.
‎E ciudat că a funcționat la tatăl vostru,
‎la Erin și la Ellie,
‎dar nu și la Duncan.
‎Cred că e posibil.
‎Nu suntem experți în așa ceva.
‎Și ce faceți dacă nu-și revine? ‎Mai puteți încerca și altceva?
‎Nu știu. Putem schimba subiectul?
‎Kinsey, știu că ți-e greu.
‎Și că e o problemă familială.
‎Dar voi fi mereu alături de tine.
‎Sper că știi asta.
‎Mulțumesc.
‎Ia uitați, desene pe față!
‎- Da! ‎- Trebuie să lucrez.
‎- Ne vedem mai târziu? ‎- Mai bine rămân să te ajut.
‎Mai știi când am fost la Bath?
‎Da.
‎Doar frânturi.
‎Dacă ți-aș spune că-ți poți reaminti ‎fiecare clipă din ziua aceea?
‎Da, sigur.
‎Ar fi frumos.
‎Cum fac asta?
‎În câteva secunde, ‎vei uita că ai văzut asta.
‎De ce să uit?
‎Fiindcă e magie.
‎Ai depășit vârsta la care-ți poți aminti. ‎Dar eu știu cum să schimb asta.
‎Cheia asta…
‎Te poate face să nu mai uiți.
‎- Ce? ‎- Am putea trăi totul împreună.
‎Trebuie doar să-mi dai voie să o folosesc.
‎Toată magia e atât de frumoasă?
‎Poate fi.
‎Dar trebuie să știi că…
‎poate fi folosită și pentru a face rău.
‎Deci dacă aleg să fac asta…
‎nu le voi mai putea uita vreodată?
‎Tot ce e bun și ce e rău?
‎Atunci, nu vreau.
‎Jackie!
‎Sunt multe lucruri ‎pe care nu le putem controla.
‎Și multe se schimbă, ‎dar asta poate opri schimbarea.
‎Tyler, schimbarea e naturală.
‎Și nu pare corect, e…
‎- Te rog, ai încredere în mine! ‎- Nu.
‎Ce sunt…
‎focurile alea mici?
‎Sunt de la Festivalul de iarnă?
‎Da.
‎Se pare că da.
‎E ultimul la care participăm împreună. ‎Hai să profităm de el!
‎Veniți aici!
‎Mama zicea că jocurile ‎de carnaval sunt măsluite,
‎deci prestația mea a fost impresionantă, ‎fără doar și poate.
‎- Te-ai descurcat grozav. ‎- Facem Labirintul Zăpezii?
‎Du-te tu! Eu rămân aici.
‎Bine. Ce se întâmplă?
‎Ce?
‎Te-ai purtat ciudat toată ziua. Ce e?
‎Bode, știi că sunt de încredere.
‎Știu.
‎Dar mă ia claustrofobia ‎când intru în labirinturi.
‎Atâta tot.
‎Hei!
‎Ori îmi spui ce ai, ‎ori faci labirintul cu mine!
‎- Ce preferi? ‎- Jamie, telefonul meu e acolo.
‎Hei!
‎Jamie!
‎Salut! Patru bilete, te rog!
‎Ce? Haide!
‎Bine. Am doar două.
‎Regret, micule Locke, dar datoria mea
‎e să-i opresc pe cei care nu stau la rând ‎și care n-au bilete.
‎Hai, circulă!
‎Mamă!
‎Repede, două bilete pentru labirint!
‎Bine. Calmează-te!
‎Sigur am câteva.
‎Mulțumesc.
‎Distracția e treabă serioasă.
‎Da.
‎Deci înțeleg că nu te deranjează costumul.
‎Altfel, ai fi spus ceva până acum, nu?
‎E ciudat dacă-mi place?
‎Nu.
‎Deloc. E chiar…
‎bine.
‎ȘTIU CINE A FURAT
‎E totul bine?
‎Da.
‎Da, e în ordine.
‎Copiii mei i-ar putea supraveghea ‎pe Bode și pe Jamie,
‎dacă vrei să luăm cina împreună.
‎Cu mare plăcere, ‎dar azi sunt de serviciu în cămin.
‎- Deci… ‎- Pot să comand ceva acolo.
‎Am și un teanc de lucrări până în tavan
‎de corectat, așa că ne vedem mâine, da?
‎Desigur.
‎Cred că… Pe mâine!
‎Dragă Duncan, scuză-mă că te-am mințit, ‎dar aveam nevoie de Cheia Lanțului.
‎Sunt ultimul dintre Custozii Cheilor.
‎Noi am început totul, ‎deci eu trebuie să-i pun capăt.
‎O să scap definitiv de Dodge.
‎Eden!
‎Te-am căutat.
‎La taraba cu gin?
‎Dacă ai avea un act de identitate, ‎aici ai fi și tu.
‎Cred că ai dreptate.
‎Așadar, Eden…
‎Vrei să mă întâlnesc ‎sau să discut cu vreun profesor?
‎Totul e bine.
‎Am lucruri de făcut ‎și oameni de văzut, deci…
‎Vrei să scapi de mine. Înțeleg.
‎Dar, înainte să plec, e…
‎Voiam să vorbim ceva.
‎Tatăl tău nu e la un turneu de golf. ‎Adevărul e că…
‎a avut o aventură.
‎Am aflat acum câteva luni, dar…
‎nu am putut să-ți spun.
‎Omoară-l!
‎- Eden! ‎- Vorbesc serios!
‎Lucrezi la forehand de ani buni.
‎E momentul să-l folosești. ‎Invită-l la o cafea
‎și altoiește-l cu racheta până rămâne ‎din el o grămăjoară însângerată!
‎O să te simți minunat.
‎Promit.
‎Mulțumesc, Eden.
‎Că mă susții.
‎Auzi, vrei să ne vedem ‎când se termină totul aici?
‎Să sun acasă întâi.
‎Crezi că ai putea face acest ‎ombré?
‎PRIETENA TA A MINȚIT. ‎DUNCAN ȘI-A AMINTIT ȘI E AICI.
‎Sigur că da.
‎Să amestec niște nuanțe de albastru.
‎Ești foarte tăcut.
‎Ești bine?
‎Da. Foarte bine.
‎Putem vorbi?
‎Da.
‎Gabe a plecat.
‎M-am întors o clipă și, ‎când m-am uitat iar, dispăruse.
‎Poate se plimbă.
‎A stat toată ziua lângă mine, ‎dar a plecat fără o vorbă?
‎Poate am spus ceva ce nu trebuia.
‎Deși nu știu ce.
‎Sunt Bode. Lasă un mesaj!
‎Nu răspunde.
‎Nu-l văd.
‎E în partea de sud a campusului, ‎lângă terenul de baseball.
‎Acolo e labirintul.
‎Jack, mergem după Bode în labirint.
‎Bine.
‎Bode!
‎Jackie? Ai văzut-o pe Erin?
‎Nu.
‎Poate am ajuns înaintea ei. ‎Dar copiii? Sunt pe aici?
‎Tyler și Kinsey ‎s-au dus după Bode la labirint.
‎La labirint. Bine.
‎O cană de ‎chowder!
‎Una mare. Castronul de ‎chowder…
‎Ți-am spus eu.
‎- Cu plăcere. ‎- Super!
‎Da, băieți, scrie patru. Scrie acolo.
‎- Ce e cu tine? ‎- Omule!
‎Doug!
‎Bine, dar numai tu.
‎Regret. Patru bilete, te rog!
‎- Vorbești serios? ‎- Foarte serios.
‎Doamne!
‎Nu se poate.
‎IEȘIREA DIN LABIRINT
‎Duncan nu putea ajunge departe.
‎Să ne despărțim, ca să căutăm mai bine!
‎Bine.
‎Bode!
‎Bode, unde ești?
‎Jamie!
‎Bode, unde ești?
‎- Bode! ‎- Bode!
‎Jamie!
‎Ți-am zis să nu venim aici. ‎Acum ne-am rătăcit.
‎Mulțumesc mult, Jamie.
‎S-a zis cu tine!
‎Te-am sunat. De ce n-ai răspuns?
‎Scuze, dar n-am auzit.
‎Ce se întâmplă?
‎- Trebuie să plecăm imediat de aici. ‎- Haide!
‎Gabe!
‎Bună, Erin!
‎Kinsey nu mi-a spus că vii la festival.
‎I-ai păcălit pe ceilalți,
‎dar eu știu ce ești.
‎E timpul să pleci.
‎La Pavilionul fântânii!
‎Du-te de unde ai venit!
‎Cu plăcere.
‎- Doamne! Slavă Domnului, sunteți bine? ‎- Ce cauți aici?
‎E periculos. Poate te vede Gabe.
‎Erin a fugit. S-a dus singură după Dodge. ‎Trebuie să o găsim rapid.
‎Pe aici!
‎Vossie!
‎- Lucas, știu că ești acolo. ‎- Îmi plăcea mai mult când nu vorbeai.
‎Știu că mă auzi
‎și că îți amintești cine ai fost.
‎Lucas.
‎Erin!
‎Adio, Erin!
‎Să mergem!
‎A așteptat atât să fie liberă…
‎I-am zis că nu e lupta ei.
‎Atunci, de ce a făcut-o?
‎Era singurul Custode rămas.
‎De noi depinde acum.
‎Trebuie să se termine.
‎Nu ți se pare logic?
‎Dacă știa Erin, știu și ei.
‎Dacă știa Kinsey, mai stătea ‎lângă mine și picta fluturi toată ziua?
‎Dar cum rămâne cu Duncan?
‎L-am văzut folosind Cheia Oriunde.
‎Își amintește de magie.
‎Recunoaște, te-au păcălit!
‎Vrei să repeți?
‎Nu.
‎Dar nu te mai amăgi atât!
‎Kinsey nu m-ar minți.
‎Ce faci, Kinsey?
‎Bună! Îmi pare rău ‎că ne-am pierdut la festival.
‎- Da, și mie. ‎- Trebuia să vin acasă, fiindcă…
‎Gabe, am vești foarte bune.
‎Ce e?
‎Nu știm cum, dar Cheia Amintirilor ‎a funcționat, în sfârșit.
‎Duncan își amintește.
‎Deci i-a revenit memoria brusc?
‎Treptat, mai degrabă.
‎Dar își amintește totul acum.
‎Kinsey, e minunat!
‎Trebuie să văd cu ochii mei.
‎Vino mâine!
‎BAZAT PE NUVELA GRAFICĂ ‎DE JOE HILL ȘI GABRIEL RODRIGUEZ
‎Subtitrarea: Gabi Nițu