‫היי, קינסי.‬
‫גייב.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫את יודעת, השארתי את האופניים שלי פה,‬ ‫אז חשבתי שאקפוץ להגיד שלום.‬
‫מה שלום דאנקן? הוא זוכר?‬
‫לא.‬
‫ניסינו את המפתח, אבל זה לא עבד.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא בסדר?‬
‫לא, ממש לא. הוא נח.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫זה בטח ממש מאכזב.‬
‫אפשר לעזור? אני יכול להישאר קצת.‬
‫היי, אחי. זה לא זמן טוב.‬
‫כן, אני יודע.‬ ‫בדיוק אמרתי שאני ממש מצטער על דאנקן.‬
‫אם אוכל לעזור במשהו…‬
‫כן, אנחנו מעריכים את זה.‬ ‫אנחנו בסדר. זה באמת עניין משפחתי.‬
‫קינסי?‬
‫כן, כדאי שתלך.‬
‫תודה שביקרת.‬
‫כן, אין בעיה.‬
‫נתראה מחר בפסטיבל החורף, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫תסמסי לי אם את צריכה משהו.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הוא היה בבית שלנו ללא הפסקה.‬
‫הוא היה איתך מי יודע כמה שעות.‬
‫מה לעזאזל הוא מנסה לעשות?‬
‫אולי תפסיק? אני מתחרפנת כרגע.‬
‫חבר'ה, יש לי חדשות רציניות!‬
‫היו שתי דודג' בליל מתקפת הצללים.‬
‫מה?‬ ‫-מאיפה הגעת כרגע?‬
‫נברסקה. לקח לרופוס זמן מה לזכור מה קרה,‬
‫אבל הוא נשבע שהוא ראה שתי דודג' בביתו‬
‫בדיוק לפני שהוא התעלף.‬
‫לדודג' היה את מפתח הזהות.‬
‫האדם האחר היחיד שהיה שם היה…‬ ‫-אלי.‬
‫בדיוק.‬
‫מה אם דודג' רימתה אותנו?‬
‫מה אם זאת לא הייתה דודג'‬ ‫שדחפת לדלת השחורה?‬
‫אלוהים.‬
‫הרגנו את אלי.‬
‫לעולם לא יכולתם לדעת את זה.‬
‫בכל זאת עשינו את זה!‬ ‫-לא.‬
‫דודג' עשתה את זה!‬
‫היא שקרנית. היא מניפולטיבית.‬
‫אני לא יכולה לעכל את זה כרגע.‬
‫יש לי בחילה.‬
‫גם לי.‬
‫היי.‬
‫אכפת לכם אם אצטרף אליכם?‬
‫ארין צודקת.‬
‫זה באשמת דודג'.‬ ‫אסור לכם להאשים את עצמכם.‬
‫אני חושבת שזאת אשמתי שהייתי…‬
‫במה שחשבתי שהיא מערכת יחסים איתו‬ ‫במשך חודשים.‬
‫איזה מין אידיוטית אני?‬
‫היא רימתה את כולנו.‬
‫תאמינו לי.‬
‫אבל בשביל מה? מה הטעם?‬
‫הוא אי פעם שאל על המפתחות?‬
‫טוב, כן, אבל‬
‫כולם שואלים.‬
‫אני לא מצליחה לחשוב‬ ‫על שאלה שהייתה יותר מסתם…‬
‫רגע.‬
‫הוא שאל אותי פעם‬
‫על הכנת המפתחות.‬
‫הוא רצה לדעת אם אבא‬ ‫לימד אותנו איך להכין אותם.‬
‫אז אולי הוא רוצה לנסות להכין מפתח.‬
‫מפתח שעושה מה?‬
‫שיט.‬
‫הוא יודע שהכנת מפתח.‬
‫בגלל זה אכפת לו כל כך מההחלמה שלך.‬
‫אז למה הוא לא בא לחטוף אותי עכשיו?‬
‫כי שיקרתי לו.‬
‫הוא לא יודע שהזיכרון שלך חזר.‬
‫ואנחנו צריכים שזה יישאר כך‬
‫עד שנחשוב על תוכנית.‬
‫כן.‬
‫תוכנית.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫את נראית נמרצת יחסית‬ ‫למישהי שחזרה הביתה כה מאוחר.‬
‫בוא נגיד שזה היה אחד הלילות המרגשים‬ ‫ביותר שהיו לי מזה זמן מה.‬
‫מדהים.‬ ‫-כן, זה היה די מדהים.‬
‫בחיי, אני מרגישה כמו בת 16.‬
‫בוקר טוב, אימא.‬
‫בוקר טוב, מותק.‬
‫תקשיב, יש לי כמה דברים לסדר בתיאטרון‬
‫לפני פסטיבל החורף,‬
‫אז זה בסדר אם תיסע עם טיילר וקינסי?‬
‫כן, בטח.‬
‫בסדר.‬
‫זה הולך להיות יום כזה כיפי.‬
‫טוב. נתראה אחר כך.‬ ‫-ביי.‬
‫איך ישנת אתמול בלילה?‬
‫גם אני.‬
‫אתה מצטער שקיבלת את הזיכרונות שלך בחזרה?‬
‫רק כי הכול נהיה כל כך מוזר.‬
‫אם אני על הכוונת של דודג',‬
‫אני מעדיף לדעת במקום לא לדעת.‬
‫צודק.‬
‫חוץ מזה, אני סוף סוף מרגיש‬ ‫שאני מבין את המקום הזה.‬
‫מה…‬
‫אתה שומע את זה?‬
‫לחישה?‬
‫כן.‬
‫גם אני. קדימה!‬
‫אני חושב שזה מגיע מלמטה, במרתף.‬
‫בוא. קדימה!‬
‫בחיי, דווקא התגעגעתי לחלק הזה.‬
‫אף פעם לא הסבירו לי על אלה.‬
‫מה הם?‬
‫ברצינות?‬
‫ככה אנשי מערות כמוני ואבא שלך‬ ‫הקשיבו למוזיקה.‬
‫אה!‬
‫הם… איך קוראים לדברים האלה?‬
‫אייפודים!‬
‫בטח. משהו כזה, כן.‬
‫אלה היו רכושו היקר של אביך.‬
‫הוא לא נתן לי להתקרב אליהם, וזה היה בסדר.‬
‫היו לנו טעמים שונים מאוד.‬
‫הייתי יותר בקטע של הול אנד אוטס, אתה יודע?‬
‫אני חושב שמצאתי אותו.‬
‫זה נראה כמו שרשרת.‬
‫"אליס אין צ'יינס". הבנתי.‬
‫אבל מה זה עושה?‬
‫אין לי מושג. אף פעם לא ראיתי את זה.‬
‫יש לי כזה הנגאובר.‬
‫מפתח הזיכרון היה אמור לעבוד על דאנקן.‬
‫נראה שמישהי לא מעוניינת‬ ‫לשמור על גוף הקיץ שלה.‬
‫ברור.‬
‫אולי פשוט לוקח זמן לדברים לחזור למקומם.‬
‫אני לא מבינה למה אנחנו לא‬ ‫לוקחים את החברה הקטנה שלך‬
‫ומכריחים אותה להכין את המפתח.‬
‫זו הייתה התוכנית המקורית שלך, נכון?‬
‫לא כל בני משפחת לוק יכולים להכין מפתחות.‬
‫אה.‬
‫נהדר שבילית את כל הקיץ במאמץ להתקרב אליה.‬
‫ביסים קטנים יותר, עדן!‬
‫ביסים קטנים יותר.‬
‫תלעסי את האוכל.‬ ‫לא אבזבז את פיסת הברזל המלחש האחרונה שלנו‬
‫בידיעה שדאנקן יודע להכין מפתחות.‬
‫הוא הימור בטוח.‬
‫היי, חבר'ה?‬
‫פריט קטן נלקח מהדירה שלי.‬
‫זה היה בשולחן שלי.‬ ‫-אתה מתכוון לכדור המוסקט הקטן?‬
‫הייתם שם באותו לילה.‬ ‫ראיתם מישהו לוקח את זה?‬
‫ראיתם מישהו מחטט במשרד שלי?‬
‫לא, גבר.‬ ‫-לא, סליחה, מר בנט.‬
‫תשאלו אנשים.‬
‫אני אתן למי שביצע את התכסיס‬ ‫הזה הזדמנות לחזור בו,‬
‫בלי שאלות.‬
‫לחפץ יש משמעות עבורי,‬ ‫ואני רוצה אותו בחזרה באופן מיידי.‬
‫- חפץ היסטורי נעדר -‬
‫אתה חושב שהוא יודע שזה ברזל מלחש?‬ ‫-קשה לי להאמין שכן.‬
‫למה שהוא יעשה מזה עניין?‬ ‫-עדן!‬
‫שיט.‬
‫את יודעת... מי זאת?‬ ‫-אימא!‬
‫אני רואה שאת עדיין לא רוצה‬ ‫לבוא לקראתי בשום מובן.‬
‫את פה. למה את פה?‬
‫אני נוסעת לננטקט לסוף השבוע,‬
‫וחשבתי שאגיע לפסטיבל החורף.‬
‫שלום, אני קרול.‬ ‫-היי. גייב. נעים מאוד, גברתי.‬
‫איפה אבא?‬
‫הוא לא הצליח להגיע.‬
‫הוא בטורניר גולף בפלורידה.‬
‫אני נרגשת לעשות סיבוב בקמפוס הישן שלי.‬
‫אבל קודם כל, בואי נסדר אותך.‬
‫אולי נמצא מברשת שיער?‬
‫לי ולגייב בעצם יש…‬
‫לא! אל תדאגי. תיהנו.‬
‫בואי.‬
‫את בטוחה שאת מוכנה לזה?‬
‫אני חייבת להיות.‬
‫גייב בהחלט היה חושד אם לא היינו מגיעים.‬
‫אנחנו רק צריכים לנסות להתנהג‬ ‫כאילו כלום לא השתנה.‬
‫אני יכול לספר לג'יימי, נכון?‬
‫על גייב ועדן ו…‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫אבל היא חברה שלי. אני סומך עליה.‬
‫אם נספר לכל החברים שלנו,‬
‫סביר יותר שגייב יגלה שעלינו עליו.‬
‫ככל שפחות אנשים יודעים,‬ ‫כולנו נהיה בטוחים יותר.‬
‫ותשמור על הנייד שלך קרוב, טוב?‬ ‫כדי שנוכל להיות בקשר.‬
‫אתה זוכר את אפליקציית המעקב‬ ‫שהתקנתי בניידים שלנו?‬
‫אם אתה לא מוצא מישהו, תבדוק שם.‬
‫בסדר, חמוד.‬
‫טוב, הנה זה מתחיל.‬
‫אני הולך להיות עם אימא!‬
‫בהצלחה.‬
‫גם לך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לא הייתי בטוח אם תגיעי.‬
‫צריך להתנהג כאילו הכול כרגיל.‬
‫כן.‬ ‫-אני פשוט לא יודעת אם אני מסוגלת.‬
‫קצת שונה מלצרוח בקולי קולות בסרט אימה, אה?‬
‫הלוואי שיכולתי לצרוח.‬
‫תקשיב, לא הייתה לי הזדמנות אתמול בלילה,‬
‫אבל רק רציתי לומר תודה.‬
‫תראי, גם את היית מטפסת אחריי‬ ‫לתוך תיק איפור ענקי.‬
‫אין לי ספק.‬
‫כדאי שאלך לדוכן שלי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אני כאן.‬
‫את יודעת, אם את צריכה אותי.‬
‫בשנת 1775,‬ ‫חיילים בריטים קיבלו פקודות חשאיות‬
‫לאתר ולתפוס אספקה של מורדים קולוניאליים‬
‫ברחבי מסצ'וסטס.‬
‫אבל הפקודות האלה…‬
‫הפקודות האלה לא נותרו חשאיות למשך זמן רב.‬
‫חשבתי שהוא היה הרבה יותר טוב בחזרות.‬ ‫איך היה סוף השבוע שלך?‬
‫אה, בסדר.‬
‫די משעמם. איך היה שלך?‬ ‫-כיף מאוד.‬
‫לסבתא שלי תמיד יש גביעי גלידה‬ ‫ותוספות שוקולד אצלה בבית.‬
‫מגניב.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫אה, כלום.‬
‫- צביעת פנים -‬
‫תראי, פופי, איזו יפה!‬
‫מה אומרים?‬
‫תודה.‬
‫כמובן. תודה.‬
‫סליחה. לא התכוונתי להבהיל אותך.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫הסתדרת?‬ ‫-כן.‬
‫כנראה שאני עדיין לא מרגישה מאה אחוז.‬
‫אז דאנקן משתפר? לא סימסת לי.‬
‫אין חדשות.‬
‫ראיתי אותו רק לרגע הבוקר,‬ ‫אבל הוא לא נראה במצב מצוין.‬
‫אולי זה פשוט ייקח קצת זמן.‬
‫אז מה אתה עושה היום? התנדבת לעבוד בדוכן?‬
‫לא, חשבתי שאבוא לארח לך חברה.‬
‫את יודעת, אולי תצבעי לי את הפנים‬ ‫אם אין מגבלת גיל.‬
‫אני לא סגור על הפרפרים האלה.‬
‫אני רוצה משהו שיגרום לי להיראות קשוח.‬
‫אולי כמו קעקוע צוואר או משהו?‬
‫נראה לי שזה אפשרי.‬
‫מה עם טופר הלובסטר הקטן הזה,‬ ‫לכבוד אחי, נפרופידה?‬
‫זה יכאב רק קצת.‬
‫הנה אתה.‬
‫רוצה גלידה?‬
‫בעצם, אפשר לדבר רגע?‬
‫בטח.‬
‫מעולם לא ראיתי את זה.‬
‫אולי גם רנדל לא ידע על זה.‬
‫זה היה מוסתר באחת הקלטות שלו.‬ ‫"אליס אין צ'יינס".‬
‫זה מאוד רנדל.‬
‫טוב, אבל אם הוא השתמש בו,‬ ‫הוא בטח שמר את זה לעצמו.‬
‫סליחה. אני לא יכולה לעזור לך.‬
‫זה מוזר. נראה לי שתמיד חשבתי ‬ ‫שהמפתחות לוחשים מסיבה מסוימת,‬
‫כמו סוג של "היי, אולי תזדקק לי."‬
‫אבל אולי זה סתם אקראי.‬
‫את יוצאת?‬
‫כן. התקשרו אליי מהבנק אתמול.‬
‫קרן הנאמנות שלי הגיעה.‬
‫אז לאן את הולכת?‬
‫חשבתי לחפש מקום איפשהו בהרים.‬
‫תמיד אהבתי ללכת להרים כילדה.‬
‫אבל אחרי אתמול בלילה,‬ ‫אני לא יכולה פשוט לעזוב.‬
‫היית לכודה בראש שלך במשך 20 שנה, ארין.‬
‫אל תישארי לכודה במת'יסון עכשיו.‬
‫כן, אבל דודג' שם בחוץ, דאנקן,‬ ‫והיא רודפת אחריך.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫כל הזיכרונות שלי חזרו, הודות לך.‬
‫מגיע לך למצוא אושר עכשיו.‬
‫אני לא בטוחה שאני מסוגלת לזה.‬ ‫-זה לא הקרב שלך, ארין.‬
‫פשוט לכי למקום יפהפה,‬
‫ואני אבוא לבקר אותך כשכל זה ייגמר, בסדר?‬
‫טוב. קדימה.‬
‫אז איך זה נראה?‬
‫אחת העבודות המוצלחות שלי.‬ ‫-כן?‬
‫אז סתם תהיתי.‬
‫את יודעת, יש סיכוי‬ ‫שאולי השתמשתם בזה לא נכון?‬
‫מה?‬
‫מפתח הזיכרון.‬
‫זה פשוט מוזר שזה עבד על אבא שלך‬
‫ועל ארין ואלי,‬
‫אבל לא על דאנקן?‬
‫כנראה שזה אפשרי.‬
‫אנחנו לא בדיוק מומחים בזה.‬
‫מה תעשו אם הוא לא יחלים?‬ ‫יש משהו אחר שתוכלו לנסות?‬
‫אני לא יודעת! אפשר לדבר על משהו אחר?‬
‫קינסי, אני יודע שזה קשה.‬
‫טוב, אני יודע שזה עניין משפחתי.‬
‫אבל תמיד אהיה כאן בשבילך.‬
‫אני מקווה שאת יודעת את זה.‬
‫תודה.‬
‫תראו, חבר'ה. צביעת פנים.‬
‫כן!‬ ‫-אני צריכה לחזור לעבודה.‬
‫נתראה אחר כך?‬ ‫-למה שלא אשאר? לעזור לך.‬
‫אז את זוכרת את היום שהלכנו לבאת'?‬
‫כן.‬
‫כלומר, חלקים מהיום.‬
‫מה אם הייתי אומר לך‬ ‫שתוכלי לקבל בחזרה כל דקה מאותו יום?‬
‫טוב, בטח.‬
‫זה יהיה נחמד.‬
‫איך הם עושים את זה?‬
‫בעוד כמה שניות, את תשכחי שראית את זה.‬
‫למה שאשכח?‬
‫כי זה קסם.‬
‫כי את מבוגרת מדי מכדי לזכור את זה.‬ ‫אבל יש לי דרך לשנות את זה.‬
‫המפתח הזה…‬
‫יכול לגרום לכך שלא תשכחי לעולם.‬
‫מה?‬
‫נוכל לחוות את זה יחד.‬
‫את רק צריכה להרשות לי להשתמש בו.‬
‫כל הקסם כל כך יפה?‬
‫הוא יכול להיות.‬
‫אתה צריכה לדעת שזה…‬
‫יכול לשמש גם לדברים איומים.‬
‫אז אם אבחר לעשות את זה…‬
‫לעולם לא אצליח לשכוח את זה?‬
‫את הדברים היפים והנוראים?‬
‫אז אני לא רוצה את זה.‬
‫ג'קי…‬
‫יש כל כך הרבה שלא בשליטתנו.‬
‫יש כל כך הרבה דברים שמשתנים,‬ ‫אבל עם זה, לא נצטרך להשתנות בעצמנו.‬
‫בסדר, אבל אנשים אמורים להשתנות.‬
‫וזה לא מרגיש בסדר, זה…‬
‫בבקשה, פשוט תסמכי עליי.‬ ‫-לא!‬
‫מה הן‬
‫הלהבות הקטנות האלה?‬
‫הן חלק מפסטיבל החורף?‬
‫כן.‬
‫כן, כנראה.‬
‫טוב, זאת הפעם האחרונה שלנו פה,‬ ‫אז כדאי שננצל את זה.‬
‫היי, בוא תעלה!‬
‫אימא שלי תמיד אמרה‬ ‫שמשחקי הקרנבל הם מזויפים,‬
‫מה שאומר שהביצועים שלי‬ ‫בטח היו מרשימים במיוחד.‬
‫היית מצוינת.‬
‫רוצה לעשות את מבוך השלג?‬
‫לכי על זה. אני אשאר כאן.‬
‫טוב, מה קורה פה?‬
‫מה?‬
‫התנהגת מוזר כל היום. אז מה העניין?‬
‫נו, בודי. אתה יודע שאתה יכול לבטוח בי.‬
‫אני יודע.‬
‫מבוכים פשוט עושים לי קלאוסטרופוביה.‬
‫זה הכול.‬
‫היי!‬
‫או שתספר לי מה קורה,‬ ‫או שתעשה איתי את המבוך.‬
‫אז מה תבחר?‬ ‫-ג'יימי, בחייך. הנייד שלי בפנים.‬
‫היי!‬
‫היי, ג'יימי!‬
‫היי! ארבעה כרטיסים, בבקשה.‬
‫מה? פשוט… נו כבר.‬
‫בסדר. יש לי רק שני כרטיסים.‬
‫אני מצטער, אבל יש לי רק תפקיד אחד‬
‫וזה למנוע מפרחחים וטפילים כמוך מלהיכנס!‬
‫זוז, עכשיו. קדימה.‬
‫אימא!‬
‫מהר, את יכולה לתת לי שני כרטיסים למבוך?‬
‫בסדר. הו, תירגע.‬
‫אני בטוחה שיש לי כמה.‬
‫תודה!‬
‫הו, כיף זה עניין רציני.‬
‫כן.‬
‫אז אני מניח שזה לא מחסל את הקשר בינינו,‬
‫אחרת כבר היית אומרת משהו, נכון?‬
‫זה מוזר שאני די בעניין?‬
‫לא!‬
‫לא, בכלל לא מוזר. זה…‬
‫טוב.‬
‫- אני יודע מי גנב ממך -‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫אז את יודע, אני בטוחה שהילדים שלי‬ ‫יוכלו להשגיח על בודי וג'יימי‬
‫אם תרצה אולי לצאת לארוחת ערב?‬
‫הייתי שמח, אבל אני התורן במעונות הערב.‬
‫אז…‬ ‫-אני יכולה להזמין לנו אוכל.‬
‫יש לי גם ערימת עבודות בגובה התקרה שלי,‬
‫שאני צריך לתת להן ציונים,‬ ‫אבל נתראה מחר, כן?‬
‫בטח!‬
‫כנראה… נתראה מחר!‬
‫דאנקן היקר, אני מצטערת ששיקרתי לך‬ ‫לגבי מפתח השרשרת, אבל הייתי זקוקה לו.‬
‫אני שומרת המפתחות האחרונה.‬
‫אנחנו אלה שהתחלנו את כל זה,‬ ‫אז אני זו שצריכה לסיים את זה.‬
‫אני הולכת להיפטר מדודג', לתמיד.‬
‫עדן!‬
‫חיפשתי אותך!‬
‫בדוכן הג'ין?‬
‫הו, אם הייתה לך תעודת זהות, גם את היית שם.‬
‫זה כנראה נכון.‬
‫אז, עדן,‬
‫יש מורים שאת רוצה שאפגוש‬ ‫או צריכה שאדבר איתם?‬
‫אני בסדר.‬
‫יש לי דברים לעשות, אנשים לראות, אז…‬
‫את מוכנה להיפטר ממני. אני מבינה.‬
‫אבל לפני שאלך, יש…‬
‫פשוט יש משהו שרציתי לספר לך.‬
‫אבא שלך לא בטורניר גולף.‬
‫האמת היא…‬
‫שהוא מנהל רומן.‬
‫גיליתי לפני כמה חודשים. פשוט…‬
‫לא הייתי מסוגלת לספר לך.‬
‫תהרגי אותו.‬
‫עדן.‬ ‫-לא, אני רצינית.‬
‫עבדת עשרות שנים על חבטת כף היד שלך.‬
‫הגיע הזמן לנצל אותה. תזמיני אותו לקפה,‬
‫ואז תקרעי לו את הצורה עם המחבט שלך‬
‫עד שהוא נהיה ערימה מכוסה בדם על הרצפה.‬
‫זה ירגיש כל כך טוב.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫תודה, עדן.‬
‫על שהיית שם בשבילי.‬
‫היי, רוצה לבלות?‬ ‫את יודעת, כשכל זה ייגמר?‬
‫תן לי לבדוק בבית.‬
‫את חושבת שתוכלי לעשות את זה בצבע מדורג?‬
‫- עדן – אז החברה שלך שיקרה.‬ ‫דאנקן בסדר – והוא כאן. -‬
‫כן, בטח. לגמרי!‬
‫תני לי לערבב כמה גוונים של כחול.‬
‫אתה שקט מאוד.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. נהדר.‬
‫היי, אפשר לדבר?‬
‫כן.‬
‫גייב ברח.‬
‫הסתובבתי לרגע, וכשהסתכלתי שוב הוא נעלם.‬
‫אולי הוא פשוט יצא לסיבוב.‬
‫הוא לא עזב אותי כל היום‬ ‫ופתאום הוא עוזב בלי לומר מילה?‬
‫אולי אמרתי משהו שלא הייתי צריכה לומר.‬
‫לא יודעת מה זה היה.‬
‫היי, זה בודי! תשאירו הודעה.‬
‫בודי לא עונה.‬
‫אני לא רואה אותו.‬
‫זה מראה שהוא בצד הדרומי של הקמפוס‬ ‫ליד מגרש הבייסבול.‬
‫שם נמצא המבוך.‬
‫ג'ק, אנחנו הולכים לחפש את בודי במבוך.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫בודי!‬
‫ג'קי? היי, ראית את ארין?‬
‫לא.‬
‫אולי הגעתי לפניה. מה עם הילדים? הם בסביבה?‬
‫טיילר וקינסי נכנסו למבוך לחפש את בודי.‬
‫מבוך. הבנתי.‬
‫אפשר לקבל כוס צ'אודר?‬
‫והגדולה יותר. קערת הצ'אודר…‬
‫אמרתי לך.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-נהדר.‬
‫כן, חבר'ה, כתוב שם ארבע.‬
‫מה יש לך?‬ ‫-היי! בנאדם!‬
‫דאג!‬
‫בסדר, אבל רק אתה.‬
‫אני מצטער. ארבעה כרטיסים, בבקשה.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-מאוד.‬
‫אלוהים!‬
‫זה לא בסדר.‬
‫- יציאה מהמבוך -‬
‫דאנקן לא יכול היה להגיע כל כך רחוק.‬
‫כדאי שנתפצל. נכסה שטח גדול יותר.‬
‫בסדר.‬
‫בודי!‬
‫בודי, איפה אתה?‬
‫ג'יימי!‬
‫בודי, איפה אתה?‬
‫בודי!‬ ‫-בודי!‬
‫ג'יימי!‬
‫אמרתי לך שאסור לנו להיות כאן‬ ‫ועכשיו אנחנו אבודים!‬
‫תודה רבה, ג'יימי.‬
‫הלך עליך!‬
‫התקשרנו אליך. למה לא ענית?‬
‫אני מצטער. לא שמעתי.‬
‫מה קורה?‬
‫אנחנו חייבים להתחפף מפה. עכשיו.‬ ‫-קדימה.‬
‫גייב!‬
‫הו! היי, ארין.‬
‫קינסי לא סיפרה לי שאת באה לפסטיבל החורף.‬
‫אתה אולי עבדת על כולם,‬
‫אבל אני רואה אותך.‬
‫הגיע הזמן שתלך.‬
‫בחזרה לבית הבאר!‬
‫בחזרה למקום שממנו באת!‬
‫בבקשה.‬
‫אלוהים. תודה לאל, אתם בסדר?‬ ‫-מה אתה עושה כאן?‬
‫כן, לא בטוח כאן. גייב עלול לראות אותך.‬
‫ארין חמקה מהבית.‬
‫היא רודפת אחרי דודג' לבד.‬ ‫חייבים למצוא אותה עכשיו!‬
‫מכאן, קדימה.‬
‫הו, ווסי.‬
‫לוקאס, אני יודעת שאתה שם.‬
‫חיבבתי אותך יותר כשלא יכולת לדבר.‬
‫אני יודעת שאתה שומע אותי‬
‫ושאתה זוכר מי היית.‬
‫לוקאס.‬
‫ארין!‬
‫ארין?‬
‫להתראות, ארין.‬
‫קדימה. בואי.‬
‫היא חיכתה כל כך הרבה זמן להיות חופשייה.‬
‫אמרתי לה שזה לא הקרב שלה.‬
‫אז למה היא עשתה את זה?‬
‫היא הייתה השומרת היחידה שנותרה.‬
‫זה תלוי בנו עכשיו.‬
‫זה חייב להסתיים.‬
‫זה לא ברור לך?‬
‫אם ארין ידעה, גם הם ידעו.‬
‫נראה לך שאם קינסי הייתה יודעת,‬ ‫היא הייתה יכולה לשבת מולי ולצייר כל היום?‬
‫טוב, אז תסביר את דאנקן.‬
‫ראיתי את דנקן משתמש במפתח הכל-מקום.‬
‫הוא זוכר קסם.‬
‫פשוט תתמודד עם זה. עבדו עליך.‬
‫רוצה לחזור על זה?‬
‫לא.‬
‫פשוט נראה לי‬ ‫שאתה צריך להפסיק להשלות את עצמך.‬
‫קינסי לא הייתה משקרת לי.‬
‫- שיחה נכנסת – קינסי -‬
‫היי, קינסי, מה קורה?‬
‫היי! מצטערת שאיבדנו זה את זה‬ ‫ בפסטיבל החורף.‬
‫כן, גם אני.‬
‫הייתי צריכה להגיע הביתה כי…‬
‫גייב, יש לי חדשות טובות.‬
‫מה?‬
‫אנחנו לא יודעים איך,‬ ‫אבל מפתח הזיכרון סוף סוף עבד.‬
‫דאנקן החלים.‬
‫וואו, אז הכול פתאום הסתדר?‬
‫הזיכרונות חזרו אליו בגלים.‬
‫אבל כן. הוא זוכר הכול עכשיו.‬
‫קינסי, זה מדהים.‬
‫אשמח לראות את זה בעצמי.‬
‫בוא מחר.‬
‫- מבוסס על הרומן הגרפי מבית IDW‬ ‫מאת ג'ו היל וגבריאל רודריגז -‬
‫תרגום כתוביות: דניאל מוריס‬