EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Duncan, vi åker till skolan alldeles strax.
-Gör inte så att jag blir sen igen. -Nej då.
Duncan!
Duncan?
Duncan, är du okej?
Vad tittar du på?
Jag tror att jag dog här.
Jag vet hur det låter…
Men det är så det känns.
Vad minns du?
Jag var ett barn…
Jag öppnade dörren och sen…
Minns du spöknyckeln?
Med en dödskalle?
En dödskalle?
Minns du att du använde speciella nycklar?
Med pappa eller hans vänner?
Vänta.
-Pratar ni om den här? -Var hittade du den?
På övervåningen.
-Var då? -Jag vet inte. Jag minns inte.
-När var det? -När?
Jag är inte säker.
Vet ni, jag…
Jag har nog inte vaknat än riktigt.
Kan ni fråga mig igen senare, efter en kopp kaffe?
Javisst.
Jag tänker inte ljuga. Jag är orolig.
-Varför har ni knäckt farbror Dunc? -Vi har inte knäckt honom, Bode.
Men ni la tillbaka alla hans minnen om magi.
Och eftersom han är vuxen, klarar han det inte.
-Han verkar så förvirrad. -Det kanske går över.
Och på nåt sätt, så hittade…
…han den här.
Hittade han önskeplatsnyckeln?
Var? Hur?
Tappade Dodge den under fajten med skuggornas krona?
Nej, hon skulle inte vara så klumpig.
Eller?
Vem vet.
Vilken dörr satt den i? Satt den i en dörr?
-Han hittade den på övervåningen. -När då?
-Han minns inte. -Vi måste få veta det!
Vi tar hand om det när vi har tagit hand om Duncan.
Erin, det här var din idé.
Jag trodde att det skulle fixa honom.
Men det kanske bara är halva lösningen.
Nyckeln Duncan gjorde,
för att du, pappa och de andra skulle minnas magi som vuxna.
Minnesnyckeln. Vi kallade den det.
Den kanske kan hjälpa hans hjärna att bearbeta minnena.
Vet du var den finns?
Jag kan leta.
Rendell gömde den.
Vi måste fixa farbror Dunc.
Men vi borde också ta reda på
hur önskeplatsnyckeln plötsligt kunde dyka upp.
Jag frågar.
-Nej. -Vänta.
Stanna och håll ett öga på Duncan, men fråga inte om nyckeln.
Han är förvirrad nog.
Det har bara gått några timmar.
Vi ger honom lite tid, för att se om han mår bättre.
Vad hjälper det att konfrontera Chamberlin även om du får tag i spöknyckeln?
Du kan inte döda honom. Han är ett spöke.
Han lurade mig.
Men jag vet inte varför.
Han kanske gjorde ett misstag. Han är gammal.
Ja, men den gamla gubben vet exakt vad han gör.
Vi kan bryta oss in i Nyckelhuset
och ta spöknyckeln från Bodes låda eller var han har den.
Säkert.
Tror du inte jag skulle ha gjort det redan?
Nyckeln är hans. Även om han inte har den på sig.
Scot! Vad bra att du är här.
Så…
Festen i elevhemmet i kväll…
Precis. Ja.
Jag vill bara kolla att du och Gabe är sams nu.
Du behöver inte oroa dig. Det ska inte upprepas.
Okej. Det låter bra. Tack.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN, JACKIE
Herregud. Fyller du år?
Tänk att du gjorde det här.
-Nån gillar dig! -Du är så gullig.
Jag lovade dig nåt episkt, och nu kan jag ge dig det.
Episkt.
Tack.
Jag måste erkänna att jag redan har den.
-Det är inte presenten. -Jag älskar den!
Minns du vad den gör?
Ja.
Sex sammanlänkade cirklar. Den kan ta en vart som helst, sa du.
Ska vi gå nånstans nu?
Okej. Jag vill att du tittar noga på dörren på omslaget.
Okej.
Blunda.
Och se den dörren framför dig.
Se upp.
Nu kan du titta.
Det där är…
God dag, fröken.
Tyler?
Nu kommer vi till huset där Jane Austen en gång bodde.
Sa han Jane Austen?
Ser det bekant ut?
-Vi är… -I Bath.
Grattis, Jackie.
Herregud!
I kväll är din fest på elevhemmet, va? Vad har du planerat?
-Menar du spel? Jag ordnar inga. -Jaha.
-Är du knäckt för att jag vann i bowling? -Verkligen inte.
Det gjorde mig starkare och mer motståndskraftig.
Men du tänker väl ge dem nåt att äta?
Jag antar det.
Kanske den där fisksoppan alla är besatta av.
Nej! Fisksoppa är inte festmat.
Om du inte vill att huset luktar fisk i en vecka.
Jaha. Det var därför min fru tog hand om det sociala.
Pizza. Lita på mig, pizza är svaret.
Okej.
Tack.
Hej då.
Kins?
Jag måste prata med dig.
Okej. Lyssna nu.
Du måste veta att det som hände igår inte var mitt fel.
Den enda logiska förklaringen är magi. Jag hade ingen kontroll över mig själv.
Jag kollade med Duncan.
-Och? -Speldosan fanns i Nyckelhuset.
Ingen använde den.
Det kanske var en annan nyckel. Hur vet vi hur många det finns?
-Du har varit stressad sista tiden. -Nej! Jag menar… Okej.
Ja, jag har varit stressad, men det var inte därför.
Jag tror att Gabe visste.
-Va? -Tänk efter.
Han var påstridig. Som om han ville att jag skulle ge mig på honom.
Han är den enda som tjänar på det.
-Tror du att han är avundsjuk på dig? -Kanske.
Han kanske inte gillar att du och jag fortfarande är vänner.
-Gabe försvarade dig! -Säkert.
Han ville inte att du skulle råka illa ut.
Vilken hyvens kille.
-Vad har du emot honom? -Kom igen! Du känner mig!
Kinsey…
Du känner mig.
Hur bra känner du egentligen Gabe?
Jag har känt honom lika länge som dig.
Vet du att han hänger med Eden?
Jag såg honom på elevhemmet.
De bråkade, och det såg intimt ut.
Och det såg jäkligt intensivt ut för mig.
Du måste ha missförstått det.
Tror du mig inte?
Du tror inte… Vet du vad?
Du har inte tänkt klart sen du rörde om i ditt huvud.
Ursäkta, men det är sant.
Jag hoppas att du kommer in på filmskolan.
Farbror Dunc?
Jag vilar mig lite.
Hur länge ska du vila?
Bara lite till. Okej?
FOTOALBUM
Rendell, jag är rädd.
Det är okej.
Jag är här.
Hej!
Hej, du är hemma.
Jag är hemma från skolan idag.
Det är perfekt, för jag behöver en tjänst.
Savinitruppen letar efter nån läskig plats i skogen för en scen i uppföljaren.
Och jag tänkte att jag kan hitta ett ställe snabbare om jag är ett spöke.
Du kan bara flyga över Nyckelhusets marker.
Ja, det räcker.
Okej då. Kom in.
Gör det snabbt. Farbror Duncan är däruppe, och han flippar ut om han ser din kropp.
Jag förstår.
Redan tillbaka?
-Du ljög för mig. -Jag betedde mig som du.
Du må lura dem för tillfället,
men på den här sidan kan du inte dölja vem du är.
Du är inte Locke-familjens vän.
Jag ser parasiten som sugit sig fast på din ryggrad.
Så jag är avslöjad.
Jag slösade bort min sista bit av viskande järn.
Vet du vad jag tvingades göra för att öppna dörren?
Ja.
Jag hoppades att Rendells barn skulle besparas ondskan bakom dörren.
Att jag skulle kunna skydda dem.
Men tyvärr
räckte det inte med att hålla sanningen ifrån dem.
Du ska berätta vad jag behöver veta!
Du kan inte göra någon nyckel.
Det har du aldrig kunnat. Du är inte en av oss.
Duncan!
Oroa dig inte.
Du kommer att minnas det viktiga. Jag lovar.
Nej.
Fan. Inte det här.
Vad gör ni?
Farbror Dunc?
Vad gör du här inne?
-Är du okej? -Ja, jag mår bra.
Jag bara…
…reder ut en del saker.
Vi går tillbaka.
Kom nu.
Du har klarat dig ett tag, men snart är allt över.
Vad tittar du på?
Nu, Sam!
Nu!
Försök bara. Du kan inte döda mig, Sam.
Du ska aldrig få skada nån igen.
Snyggt försök, skithög.
Nej!
Tack. Vi ses, Duncan.
Så, vad gjorde du i skjulet?
Jag mindes att jag var med din pappa och hans vänner.
Och jag var upprörd, men jag minns inte varför.
Jag måste lägga mig ner. Jag har sprängande huvudvärk.
Okej.
Kan jag hjälpa dig hitta nåt?
Ja, gärna. Jag letade bara efter nåt att läsa.
Det är konstigt att se honom så här.
-Äldre? -Nej.
Eller, ja.
Men också hans skägg.
Han rakade sig inte förrän sista året.
Men det passar honom.
Ja, det gjorde det.
Förlåt. Vi behöver inte prata om honom om du inte vill.
Nej.
Jag vill kunna prata om honom utan att gråta.
Han berättade om dig.
Det var nog sista gången jag såg honom.
Han besökte oss på Labor Day.
Efter hans första år på college.
Kom Rendell tillbaka hit?
Det visste jag inte.
Det är skönt att se honom så glad.
Han såg en framtid med dig.
Ursäkta mig.
Hej. Hur mår Duncan?
Det är nåt som är fel med honom.
Han minns att nåt hände i skjulet och fick huvudvärk. Han vilar nu.
Det här var ett misstag.
Vi kan inte låta det fortsätta. Han blir bara sämre.
När Tyler kommer hem tar vi ut minnena.
Jag borde ha vetat bättre.
Jag har gjort så många misstag sen jag tog ut min rädsla.
Om det är så du känner,
varför sätter du inte tillbaka den?
Jag vet inte var den är.
Man kan ju kontrollera saker inne i huvudet?
Till viss del.
Så du kan kanske kontrollera nåt som har varit i huvudet.
Om du koncentrerar dig.
Vad tycker du?
Köp en i alla färger.
Jag vill köpa nåt till dig.
Behövs inte. Tack.
Men du lämnar inte Bath utan den här. Jag är ledsen.
Okej, men jag vill hitta en perfekt souvenir till dig.
Tre för en, här borta. Tre för en.
Vill du ha hjälp?
Nej.
-Va? -Kan jag hjälpa dig?
Jag vet inte riktigt.
Ursäkta!
Vad glor du på? Om du gör det igen…
Stick! Lämna mig i fred!
Jackie!
Tyler.
Vad är det här? Var är vi?
Okej. Du mår bra. Vi är i England. Okej?
Jag förstår inte. Hur kom vi hit?
Oroa dig inte.
-Vi gjorde en video som förklarar allt. -Jag vill åka hem.
Okej. Visst.
Ge mig den. Jag vet att du har den.
Hallå?
Bode, är det du?
Nej! Vad har du gjort?
Duncan?
-Mår du bra? -Min bror dödade Lucas. Precis där.
Varför gjorde han det?
Hur kunde han?
Duncan, du förstår inte.
Du var där.
Är allt bra?
Han kommer ihåg den kvällen.
Rendell försökte skydda oss.
Jag vet att det är förvirrande, men Rendell försökte…
Rör mig inte! Snälla.
Duncan!
Jag är ledsen. Vi ska rätta till det här.
Snälla. Låt mig bara vila.
Jag kan inte vänta på Tyler.
-Vi måste ta ut minnena nu. -Om vi bara kunde hitta minnesnyckeln…
Vad var det där?
Det här kanske inte är nån bra idé.
Känns det annorlunda?
Jag hade glömt.
Jag är rädd för många saker.
Och det är bra?
Bäst att veta vad jag kämpar mot.
Får jag låna den?
Ge mig en chans till innan vi tar bort hans minnen igen.
-Ursäkta. -Det gör inget. Jag skulle just gå.
Vad gällde det där?
Hon ville bara låna nåt. Jag kommer för sent.
Kan vi prata lite?
Jag måste byta om till mr Bennetts fest.
Är den inte för dem på elevhemmet?
Jo, men Gabe vill att jag går med honom.
Jag ville faktiskt prata med dig om honom.
Gabe?
Nej.
Josh.
Kan det vänta till senare?
-Javisst. -Tack.
Ha så kul.
Så det här har hänt förut.
Ja, oftare ju närmare din födelsedag det är.
Jag vet hur förvirrande det måste kännas.
Nej, det vet du inte.
Du kan inte.
Du har rätt. Jag vet inte. Inte än.
Jag vill inte göra det längre.
-Göra vadå? -Det här!
Magin! Försöka hålla fast vid den. Vi borde sluta kämpa emot det oundvikliga.
Det är inte oundvikligt. Min pappa och hans vänner hittade ett sätt.
-Vi kan också göra det. -Du hör inte vad jag säger.
Jag vill inte känna så här längre.
Det är för svårt.
Jackie. Snälla.
Bara lite till.
Bara…
Ge mig bara lite mer tid att lösa det.
Hej, Kins.
Hej.
Du bor inte ens här. Är du bara här för gratiskäket, som jag?
Nej, hon kom med Gabe.
Jag förstår.
Finns det vegetariska?
På bordet där borta.
-Har jag missat nåt? -Nej. Jag hämtar lite vatten.
Jo, det är definitivt nåt.
Jag trodde inte du åt kolhydrater.
Ibland måste man bara skita i allt. Fattar du?
Jag vill inte börja gilla dig, Eden. Det skulle sabba min värld.
Du var inte i skolan.
Var var du i morse?
Jag hade inte läst på, så jag stannade på mitt rum ett tag.
Mår du bra?
Ja då. Bara bra.
Den här Springfield-musköten är från 1855.
Det var faktiskt det första amerikanska vapnet
med en kaliber 58 expansionskula i Miniéstil.
"Mini!"
Perfekt för dig, för du är i fickformat!
Hörni! Visa lite respekt.
Jag är intresserad av historia, så…
Är det här en gammal muskötkula?
Den låg bland några gamla papper…
Rör inte den där, tack.
-Ursäkta. -Den ska inte ligga framme.
Det är en dagbok skriven av min förfader kapten Frederick Gideon.
Han var brittisk soldat under revolutionen.
-Var de inte skurkarna? -Vad är det för fråga?
-Tyst! -Jag vet ju inte.
Jag försöker få veta mer om honom
och varför den här kulan hittades bredvid hans dagbok.
Han sover nog fortfarande.
Hur mår han?
Han har haft en tuff dag.
Det har väl du också.
Jag vet hur vi ska få veta var Rendell gömde minnesnyckeln.
Sist jag såg nyckeln var sista gången jag såg honom.
Men jag begravde det minnet.
Om jag kan hitta det…
…kan jag kanske hjälpa Duncan.
Jag låter dig inte bli fast där inne igen. Jag lovar.
Har du sett Gabe?
Inte på ett tag.
Jag går ut ett tag.
Okej, jag kommer sen.
Jag trodde inte att engelsmän visar känslor.
Ja, han hanterar det inte så bra.
Men varför tar han ut det på dig?
Jag försvarade Gabe.
Ja.
Vad som är bra är att de kan reda ut sina problem nu.
Hur då bra?
Scot stannar. Han fick inte platsen på Rochester.
Visste du inte?
Så nu har ni också tid att reda ut det.
Jag går och letar efter Gabe.
Jisses, nån behöver en ny hobby.
Ser det bekant ut?
Varför har han viskande järn?
Vet inte. Men nu får du åtminstone leva.
Va?
Jag kan ha funderat på att återanvända det viskande järnet som finns i dig.
Men nu behöver jag inte göra det längre.
Jag skämtar.
Hej.
Vad gör ni här?
Gabe, den evige gentlemannen,
skulle visa mig var toan ligger.
Men vi gick vilse. Så jag går och hittar toan.
Ja.
Ska vi gå?
Ja.
En liten stöt.
RENDELLS ADJÖ
Får jag?
Vi använde minnesnyckeln för att inte glömma.
Så att vi tvingades leva med vår skuld.
Men vuxna ska inte minnas magi. Därför ville Rendell gömma nyckeln.
Där! Det var dit han gick.
Matheson Akademi.
Nyckeln måste finnas där nånstans.
Det är en början.
Varför är det så tyst? Har du inte saknat mig?
Gabe, vi har ett problem.
Jag trodde inte att hon kunde.
Kinsey betedde sig konstigt på festen.
Jag antar att det lilla monstret återvände hem.
Vad ska vi göra nu?
Du sa att du behöver en Locke för att göra en nyckel.
Så vad väntar vi på?
Gå och hämta din tjej.
Hej.
Hur var festen?
Okej.
Kinsey.
Kom och sätt dig.
Jag vet att…
Att se mig med Josh i skolan
måste ha känts konstigt.
Vi har precis träffats.
-Jag vet inte om jag är redo att… -Ni var gulliga ihop.
Om du är lycklig är jag glad för din skull.
Tack.
Jag trodde att
det kanske var därför du verkade orolig.
Har det hänt nåt med Gabe?
Hur kan man veta om nåt är fel eller om man bara överreagerar?
Särskilt om man ifrågasatt alla beslut man nånsin tagit?
Eller nästan alla.
Det finns inget enkelt svar.
Man måste nog gå på magkänslan.
Du tänker för mycket.
Din pappa var likadan.
Så det är hans fel.
Absolut.
Vad gör du här inne?
Ritar du?
Får jag se?
Snälla…
Sluta.
Vad är det?
Ut härifrån.
Du är inte verklig.
Ut härifrån!
BASERAD PÅ SERIEROMANEN AV JOE HILL OCH GABRIEL RODRIGUEZ
Undertexter: Janica Lundholm