‎CODAȘUL
‎Ești bine, domnișoară?
‎Vrei să chem pe cineva?
‎E frig afară.
‎Să mergem la căldură!
‎A funcționat?
‎Haide!
‎Grăbește-te!
‎- Urăsc chestia aia! ‎- Și eu.
‎Trebuia să fac ceva. Se ținea după mine.
‎Înapoi!
‎Așa, urâtanie. Ți-am adus un pescar.
‎Cheia aia mi s-a părut tare.
‎Scopul…
‎nu era să-l transformăm ‎într-un terci cu oase.
‎Mai am Fierul Șoaptelor pentru încă una.
‎Trebuie s-o nimeresc.
‎Cum o să faci asta?
‎Mergând direct la sursă.
‎La familia Locke.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Clasa a cincea?
‎E timpul să-ți faci prieteni.
‎Anul trecut am fost cam ocupat. ‎M-am luptat cu un demon.
‎Te tachinam și eu.
‎Toți am avut multe pe cap anul trecut, ‎dar anul ăsta ești liber,
‎deci socializează ca un fluturaș!
‎O tipă din clasa mea se teme de fluturi.
‎Atunci, doar socializează!
‎O să te descurci, amice.
‎Ți-am pregătit prânzul.
‎Kins, ești amabilă.
‎Să iei permisul de parcare ‎de la Bernadette!
‎- Îi place să cheme serviciul de ridicări. ‎- Permis de parcare. Bine.
‎Nu folosi automatul de sucuri, ‎îți ia banii.
‎- Dă-ne un mesaj! ‎- Suntem acolo.
‎Gașcă! Mă descurc.
‎Mama va fi în campus și e ultima oară ‎când trăiești prima zi de școală.
‎Vreau să merg la facultate.
‎Știu, dar e altceva.
‎Ce mai face Jackie?
‎Ieri mi-a arătat un filmuleț
‎în care Eden convingea ‎un polițist să nu emită o amendă.
‎A fost minunat. Perfect normal.
‎Când i-am amintit ulterior, ‎habar n-avea despre ce vorbeam.
‎Să intri în mintea lui Gabe ‎și să-l faci să uite totul…
‎N-am fost niciodată în mintea lui.
‎Ai fost în a lui Scot.
‎Da, dar nu știu…
‎N-am discutat despre asta ‎cu Gabe. E ciudat?
‎Doar dacă e pentru tine.
‎Așteptați!
‎Salutare!
‎Bun venit printre aristocrați!
‎- Ești în toane bune. ‎- De ce nu?
‎Suntem într-a unsprezecea ‎și am fost ovaționați
‎la premiera celui de-al doilea film ‎cu homari, ca valoare, din istorie.
‎Care e primul?
‎Homarul?
‎- Nu sunt homari în filmul ăla. ‎- Bun, deci noi am câștigat.
‎Ca să sărbătorim, ‎am rezervări la Stan's Pizza diseară.
‎- Nu știam că fac rezervări acolo. ‎- De obicei, nu fac.
‎Dar au făcut o excepție ‎în cazul unui jucător de prim rang.
‎Masa lipicioasă ‎de lângă tabla de săgeți ne aparține.
‎Cum poate refuza o fată așa ceva?
‎Locul ăsta e incredibil!
‎Stilul gotic victorian
‎la apogeul său.
‎După cum arată, ‎cred că datează din 1860 sau 1870.
‎Din 1877. Impresionant!
‎Sinceritate absolută: predau istorie.
‎Din păcate, ‎n-a fost întreținută prea bine.
‎Am fost angajată ‎de un susținător al artelor să o refac.
‎Eu sunt Nina.
‎Josh. Îmi pare bine.
‎- Te superi dacă… ‎- Nu.
‎Da, e limpede că știi ce faci.
‎Mulțumesc.
‎De obicei restaurez case vechi, ‎dar e bine să mai schimb.
‎Mai puțin aici.
‎Poftim?
‎Covoarele de pe aceste dușumele.
‎Parchetul e original.
‎E de castan. Nu se mai găsește așa ceva.
‎Știu. Dar nu pot…
‎E din arbori ‎care aveau deja atunci vreo 400 de ani,
‎deci care începuseră să crească ‎din era precolumbiană.
‎Asta nu te… distruge?
‎Da, e uimitor.
‎Dar nu pot ignora aspectul practic.
‎E o sală pentru arte,
‎iar acustica e extrem de importantă.
‎N-ai acoperi diamantul Hope ‎cu bandă adezivă, nu?
‎Chiar dacă te-ar convinge cineva ‎că e practic s-o faci.
‎Ziceam doar
‎să ne respectăm comorile istorice.
‎Corect.
‎Respect.
‎Mulțumesc că mi-ai amintit.
‎O să mă apuc iar de treabă. ‎Poate ar trebui să faci la fel.
‎Dacă am vreo corecție la materia ta,
‎o să am grijă să te anunț.
‎Vara asta mi-am găurit ‎a doua oară urechea.
‎A fost o decizie dificilă,
‎fiindcă mama zice că am urechi perfecte.
‎Foarte palpitant, Molly!
‎Mulțumesc.
‎Bode, le arăți colegilor ‎cum ți-ai petrecut tu vara?
‎Vara asta am devenit foarte puternic.
‎Am învârtit mașina fratelui meu ‎pe deget ca pe o minge de baschet.
‎Nu i-a plăcut, dar a meritat, ‎doar ca să-i văd expresia.
‎Bine. Mulțumesc, Bode.
‎Data viitoare, ia temele mai în serios!
‎- Dar eu… ‎- Poți să te așezi acum.
‎A fost grozav!
‎Mulțumesc.
‎Deci mă crezi?
‎Cred că orice e posibil. ‎Dar cum ai făcut-o?
‎- N-ar trebui să spun. ‎- Hai, zi-mi!
‎Dar abia te cunosc.
‎Sunt nouă aici, iar tu ești ‎cea mai interesantă persoană.
‎Ai încredere în mine!
‎Încearcă să-mi iei cheia!
‎- De ce? ‎- Vreau să verific ceva.
‎Am trecut vreun test?
‎Să spunem că situația ‎a devenit complicată anul trecut.
‎Și eu am avut un an nasol.
‎Am pierdut-o pe mama.
‎A murit, mai exact.
‎Serios?
‎Și tata a murit.
‎Deci știi cum e.
‎Spune-mi cum ai căpătat ‎puteri supranaturale!
‎E strict secret ce urmează să-ți spun, da?
‎Bine.
‎Familia mea locuia în Seattle.
‎Bun.
‎Bun venit! Eu sunt dl Bennett.
‎Sunt nou aici.
‎Ai învățat, nu?
‎Ce?
‎Profesorii noi dau lucrări, se știe.
‎Pot să stau lângă tine?
‎Fă ce vrei, ‎dar nu-mi distrage atenția, te rog!
‎Știu că ne vom împrieteni rapid,
‎dar mai întâi avem un mic obstacol.
‎Ce ți-am zis? ‎E nasol să am mereu dreptate.
‎Da, îmi pare rău.
‎E o lucrare, dar promit că e ușoară, ‎dacă ați parcurs lectura obligatorie.
‎Rahat!
‎Ce e?
‎Nu am citit.
‎Ba da.
‎Cred că mi-aș aminti ‎că am citit o carte de 400 de pagini.
‎Jackie, ți-am băgat cartea în cap.
‎Cum adică?
‎Știi răspunsurile. Apucă-te de citit!
‎De unde să știu, ‎dacă m-ai convins că n-am de ce să învăț?
‎Citește prima întrebare ‎și o să-ți amintești!
‎- Ce rost are? ‎- Lume!
‎Puțină liniște, da?
‎Jackie!
‎Nu am citit, ‎așa că-mi puteți pune un zero.
‎Bine.
‎Și așa, brusc,
‎s-a zis cu Harvard!
‎Stai!
‎Cum?
‎Magie.
‎Ați văzut asta, nu?
‎Am văzut-o făcând lucruri ‎mult mai impresionante.
‎Eu…
‎Pierderea vorbirii e normală.
‎Doug a leșinat.
‎În timp ce Abby percepe ‎complet diferit realitatea,
‎să trecem la treabă!
‎Am avut o premieră uriașă.
‎Putem spune că avem destui fani acum.
‎- Mai mari decât mama lui Doug? ‎- Nu discredita loialitatea!
‎Linda Brazelle e primul nostru fan. ‎Puțin respect.
‎- Am glumit. ‎- Suntem populari.
‎Să profităm de ea ‎și să le dăm o continuare.
‎Împroșcarea 2: Crustaceul distrugător.
‎Stai un pic!
‎Să revenim la cheile magice!
‎Nu vezi legătura?
‎Să nu se supere Zadie, ‎dar nu e expertă în CGI.
‎Doar…
‎- Înțelegeți? ‎- O clipă!
‎Tom Savini n-a folosit CGI
‎și nici n-a avut chei magice.
‎Adică nu folosim cheile la continuare?
‎Doug, ziceam doar să nu uităm ‎de unde am plecat.
‎De acord.
‎Scot, cum merge cu scenariul?
‎Ar trebui să le spui.
‎Ce să ne spună?
‎Așa cum știți, ‎am visat mereu să fiu primit
‎la niște cursuri de film renumite ‎și exclusiviste din Marea Britanie.
‎Se pare că au un loc în plus
‎și suntem doar eu și încă un candidat.
‎- Mamă! ‎- E incredibil.
‎- Felicitări! ‎- Mersi.
‎Asta înseamnă că o să pleci curând?
‎Peste vreo două săptămâni.
‎Sau nu. E posibil să nu fiu admis și…
‎Scot, mă bucur pentru tine.
‎Dar ai deja un contract în desfășurare.
‎Ne vei da gratis ‎un scenariu fabulos înainte să decolezi.
‎Douglas, amice, ‎promit că-l termin până plec.
‎Sau până ar fi trebuit să plec, ‎dacă sunt respins.
‎Și probabil că voi fi, deci…
‎Acum ești aici. Să ne facem treaba!
‎Mă apuc de scris.
‎E ciudat, nu?
‎Da. Înțeleg de ce ai vrut să mă testezi.
‎- Nu mă simt jignită. ‎- Foarte bine.
‎Ține minte ce ți-am zis, da?
‎Chestia asta e secretă.
‎Cheile, Dodge, Ușa Neagră… Totul.
‎N-o să spun nimănui. ‎Și, oricum, cine m-ar crede?
‎Uite-o pe mama!
‎Salut, amice!
‎- Cum a fost în prima zi? ‎- Bine.
‎Ea e Jamie.
‎Bună, Jamie! Mă bucur să te cunosc.
‎Asemenea.
‎S-a mutat aici de curând.
‎- Serios? De unde? ‎- De la Chicago.
‎- Trebuie să plec. A venit tata. ‎- Da? Aș vrea să-l cunosc.
‎Bună!
‎Tată, ei sunt Bode și mama lui.
‎- Da, noi… ‎- Ne cunoaștem deja.
‎Super!
‎Mi-a făcut plăcere, Jamie.
‎Da…
‎- Pa! ‎- Pa!
‎PIZZERIA LUI STAN
‎Nu mi-ai zis că o să plece Scot.
‎Nu era treaba mea.
‎Și știam că ne va spune tuturor ‎cât de curând.
‎O să fie acceptat, nu?
‎Cine ar putea fi mai bun decât el?
‎Da, e incredibil.
‎Dar nu se știe niciodată ‎ce fel de oameni caută.
‎Nu… Nu vrei să plece?
‎Ce? Ba da, vreau.
‎Pare a fi o oportunitate incredibilă.
‎Sigur că vreau să intre.
‎Oricum, cred că filmul va fi reușit.
‎Adică, Scot e talentat, dar avem ‎magia filmelor de partea noastră.
‎Corect.
‎- Mulțumesc. ‎- Mersi.
‎Apropo, te-ai întrebat vreodată
‎cum au fost făcute cheile ‎și de unde provin?
‎- Ți-am spus, le-au creat strămoșii mei. ‎- Dacă le-ai putea face și tu?
‎Să fac chei noi?
‎Să topesc metalul ‎și să-i confer puteri magice?
‎Regret, dar mă îndoiesc.
‎Poate a spus tatăl tău ceva…
‎N-a pomenit niciodată de chei.
‎Am aflat că le-a folosit ‎când Bode a vorbit cu Chamberlin.
‎Gabe, doar nu ți-ai imaginat ‎că pot face chei noi!
‎Nu. Eram doar curios.
‎Familia ta are legături puternice ‎cu magia. Voiam să știu mai multe.
‎Nu știu mai nimic despre familia ta.
‎Ai mei au legături puternice ‎cu plictiseala. Mulțumesc.
‎- Vin la Winterfest? ‎- Nu.
‎Nu se dau în vânt ‎după sculpturi în gheață și sănii.
‎Dar sunt părinții tăi.
‎Nu toate familiile sunt magice, Kins.
‎Simți că mă cunoști, nu?
‎Desigur.
‎Stai, ești…
‎Ești Kinsey, nu?
‎Vorbesc serios.
‎Ai fost în mintea mea, ‎mi-ai văzut amintirile preferate.
‎Știu. Și mi-au plăcut la nebunie,
‎mai puțin concertul One Direction.
‎De acord.
‎Dar…
‎Vreau să ți le văd și eu.
‎Vrei să intri în mintea mea?
‎Nu știu, Kinsey. E cam…
‎Cred că e dezastru acolo.
‎Nu-mi pasă. ‎Orice ar fi, fac parte din tine.
‎Da.
‎Bine, dar…
‎Dacă vezi ceva jenant și nu mă mai placi?
‎- Dacă am ceva cu mine însumi? ‎- Mă îndoiesc.
‎Bine. Nu e nimic personal, ‎dar nu cred că sunt pregătit.
‎- Cum să nu fie personal? ‎- Fiindcă nu tu ești problema.
‎- Gabe, promit că nu te voi judeca. ‎- Nu! Las-o baltă!
‎Bine.
‎Kinsey, îmi pare rău. ‎Eu doar… Vreau să mă cunoști.
‎Întreabă-mă ce vrei ‎și îți răspund! Orice, jur!
‎E mai bine să pleci.
‎Jack, te-am tot sunat.
‎Da. Am fost ocupată.
‎Da, văd. Ce…
‎PIERDEREA MEMORIEI LA ADULȚI
‎Pierderea memoriei.
‎Ieri, la oră, n-am putut sub nicio formă ‎să-mi amintesc ce am făcut,
‎cum am folosit Cheia Minții ca să-mi bag ‎cartea în cap. Ai încercat să-mi explici,
‎dar, pe moment, ‎mi se părea că spui numai aiureli.
‎Eram complet derutată.
‎Iar săptămâna trecută, ‎cu filmul și cu focul de tabără…
‎Dar acum ți-ai amintit.
‎Totul.
‎În amănunt.
‎Dar ce-i cu mine? ‎Uit părți importante din viața mea.
‎Știi că adulții uită de magie.
‎Da.
‎Cred că asistăm la debutul acelei faze.
‎Vei împlini 18 ani.
‎La optsprezece ani ești…
‎practic, tot un copil.
‎Știu. Eu…
‎credeam că mai avem timp.
‎Deci…
‎Cheile și…
‎tot ce am făcut cu ele împreună…
‎o să dispară?
‎De parcă nu s-ar fi întâmplat?
‎Și nu avem ce face?
‎Bună, Jackie! Sunt eu, Tyler.
‎Sunt cu tine. Salută-te!
‎Salut!
‎Înregistrăm asta ca să-ți reamintim
‎cum am folosit împreună cheile magice.
‎Am folosit de la început Cheia Minții
‎ca să-mi bag în cap cărți despre Anglia,
‎fiindcă știam cât îți place Anglia
‎și încercam să te impresionez.
‎N-am avut succes.
‎Nu. Dar, mai târziu, am văzut o amintire ‎de când tatăl tău te-a dus la pescuit
‎și ai prins un peștișor cam atât.
‎Aveam patru ani.
‎A fost foarte drăguț.
‎Bună!
‎Mă duceam la bibliotecă, ‎să mă apuc de scenariu.
‎Sigur va fi mai bun decât primul.
‎Sper că da. ‎Nu vreau să-i dezamăgesc pe Savini.
‎Ești foarte exigent cu tine.
‎Părinții să trăiască! Nu era loc ‎de greșeală în familia Cavendish.
‎Cred că se bucură că te întorci acasă.
‎Da. Mă tem că nu le-am spus ‎că m-am înscris.
‎Ei cred…
‎Cred că filmul e un hobby. ‎Vor să fiu avocat.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Nu te văd cu peruca aia.
‎Știu, e ridicol, ‎dar într-acolo mă îndrumă.
‎A fost ideea lor să studiez în America,
‎ca să dea bine în CV.
‎Le mulțumesc pentru asta.
‎Altfel, nu ne-am fi cunoscut.
‎Știu că o să fii acceptat.
‎Nu cobi, da?
‎Bună!
‎Salut!
‎Ce faci?
‎Eu plec. Ne vedem mai târziu.
‎Preproducția începe în weekend.
‎Stai! Ne vedem după ore?
‎Azi merg la Erin Voss.
‎Necazuri în paradis?
‎Taci, Eden!
‎Nu știe cum se fac cheile.
‎Păcat.
‎Măcar acum o putem ucide.
‎Nu!
‎Calmează-te!
‎Bun. Deci nu ne poate ajuta.
‎Cum facem cheia asta?
‎Sunt foarte încântat ‎să pornim, în sfârșit, renovările.
‎Sunteți foarte generos ‎că finanțați lucrările, dle Shaw.
‎Zi-mi Gordie, te rog!
‎Am amintiri minunate ‎din teatrul respectiv.
‎Am fost Jud în ‎Oklahoma! ‎Eram în clasa a noua.
‎- Ce aventură! ‎- Sunt sigură.
‎Apoi am fost într-o producție minunată ‎din ‎Furtuna,
‎ca dublură a unui anume Rendell Locke.
‎Serios?
‎Da. Cred că s-a înscris în glumă. ‎Am suferit un pic când a luat rolul.
‎Dar a nimerit-o ‎cu solilocviul din actul V.
‎Mai trec săptămâna viitoare.
‎- Sunt foarte entuziasmat. ‎- Și eu.
‎Mulțumesc, Gordie.
‎CAFENEAUA HAVANA
‎Veneam să-ți aduc asta la teatru.
‎Mulțumesc. Nu trebuia să faci asta.
‎Ba da.
‎Am căutat prin arhivele școlii
‎am găsit câte ceva despre vechiul teatru,
‎inclusiv planurile arhitecturale ‎originale. Le-am fotocopiat.
‎Astea sunt…
‎extraordinar de utile.
‎- Mulțumesc. ‎- Sigur.
‎Am găsit niște fotografii din 1878, ‎din anul de după construirea teatrului.
‎Și ce să vezi?
‎Covor.
‎Sunt covoare peste tot.
‎Deci asta e.
‎Dovada că sunt un măgar.
‎Am venit de la Chicago.
‎Am predat la școala principală ‎vreme de 15 ani.
‎Deci e o schimbare majoră pentru tine?
‎Da. S-au schimbat lucrurile.
‎Mama lui Jamie a murit anul trecut.
‎Îmi pare rău să aud asta.
‎Mulțumesc.
‎O să depășim momentul, dar eu și Jamie
‎am simțit că Chicago ne evoca ‎prea multe amintiri dureroase.
‎Înțeleg perfect.
‎Mi-am pierdut soțul anul trecut.
‎Aflaseși deja.
‎Bineînțeles.
‎Mi-a spus cineva,
‎lucru care mi-a reconfirmat ‎că am fost un mare măgar deunăzi.
‎Soția mea nu l-ar fi recunoscut pe tipul ‎care te învăța cum să-ți faci treaba.
‎- Scuze! ‎- E în regulă. Nu contează.
‎Mi-e groază să mă gândesc ‎la tâmpeniile pe care le-am spus…
‎și le-am făcut ‎în anul de după moartea soțului meu.
‎De ce tocmai Matheson?
‎De mult voiam să locuiesc ‎în zona asta din New England.
‎- Da? ‎- Da.
‎Istoria precolonială ‎a orașului e realmente fascinantă…
‎Știi ce?
‎O să mă opresc aici.
‎Hai s-o luăm de la început!
‎Bună! Știu că n-am schimbat ‎nicio vorbă până acum,
‎dar voiam să mă prezint.
‎- Josh Bennett. ‎- Nina Locke.
‎Bine.
‎Am ajuns.
‎Locuiești în cămin?
‎Da. Am un apartament drăguț, fără chirie,
‎în schimbul supravegherii ‎a 30 de adolescenți plini de hormoni.
‎- Și e o afacere bună? ‎- N-am dat încă verdictul.
‎Mă întorc la teatru acum.
‎Vrei să ne întâlnim odată, ‎să se joace copiii?
‎- Mă bucur că Bode are o prietenă. ‎- Și eu.
‎Pentru Jamie.
‎Sigur, oricând. Bine.
‎Am primit mesajul tău. Ești bine?
‎Jackie e pierdută iar.
‎La naiba! Îmi pare rău.
‎Peste câteva luni voi fi eu.
‎Dacă se întâmplă iar ceva rău? Eu…
‎N-o să vă pot ajuta.
‎Veți fi doar tu și Bode.
‎Apoi, peste câțiva ani, va fi doar Bode,
‎singur-singurel.
‎Trebuie să existe o altă cale.
‎Salut, amice!
‎Mă întâlnesc cu Kinsey. Avem de învățat.
‎E la spital.
‎Se duce săptămânal la Erin Voss.
‎Da. Cred că am încurcat zilele.
‎E nasol. I-am adus Dr Pepper ‎și niște Twizzler, preferatele ei.
‎Îmi dai și mie una?
‎Ești singur acasă?
‎Da, mama avea ceva de lucru la școală,
‎iar unchiul Duncan e la Boston azi.
‎Și tu ce faci?
‎Făceam temele.
‎Bode!
‎Acum ai ocazia să-ți trăiești viața.
‎Ce vrei să spui?
‎Ai foarte multă putere ‎și poți să faci ce vrei cu ea.
‎Hai să ne distrăm!
‎A fost grozav, dar Kinsey nu vine. ‎Trebuie să plec.
‎Dar mai avem multe de distrus!
‎- Sunt cam obosit. ‎- Ne jucăm cu celelalte chei.
‎E o cheie ‎pe care mi-am dorit mereu să o încerc.
‎Care?
‎Cheia Fantomei.
‎Vin imediat.
‎SPITALUL DE PSIHIATRIE MCCLELAN
‎Poate sunt prea dură cu Gabe.
‎Cred că divorțul părinților l-a distrus.
‎Poate că nu mai vrea ‎să lase pe nimeni să se apropie.
‎Mintea lui Scot era dezastru.
‎Mi-a plăcut mult.
‎- Ți-am adus niște apă. ‎- Mulțumesc.
‎Ești drăguță că o vizitezi ‎săptămânal pe Erin.
‎- Nu are prea mulți vizitatori. ‎- E prietenă bună cu tata.
‎Cred că mi-e frică să nu pierd oameni.
‎Văd prin ce trece Tyler cu Jackie.
‎Depășește treptat vârsta magiei.
‎Ne vom pierde unii pe ceilalți.
‎Trebuie să găsim o cale.
‎Ne-am gândit că uiți când devii adult.
‎Am găsit o cale de a ne aminti.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Poți veni la spital? ‎- Da. De ce? Ce se întâmplă?
‎Vino!
‎Am o idee.
‎Pregătește-te! O să te dea pe spate.
‎- Să nu ne entuziasmăm prea tare. ‎- E imposibil.
‎- Ești sigur că… ‎- O pot folosi oricând.
‎Iar dacă ar veni mama acasă ‎și ne-ar vedea întinși pe jos,
‎ar înnebuni.
‎Ia-o!
‎Bine, dar să nu mă pictezi pe față!
‎Nu-mi vine să cred ‎că nu m-am gândit la asta!
‎Dar n-o voi face. Promit.
‎Încercarea moarte n-are.
‎Mișto, nu? Distracție plăcută!
‎Da, rahat mic ce ești!
‎Scuză-mă!
‎Tu ești Chamberlin Locke?
‎Da.
‎Bună! Eu sunt Gabe.
‎Sunt iubitul lui Kinsey, urmașa ta.
‎Kinsey.
‎A zburat cu tine?
‎Nu, e…
‎Venirea mea e oarecum secretă.
‎Țin mult la ea. Vreau să-i fac un cadou.
‎Să-i creez o nouă cheie magică.
‎Nu e o sarcină ușoară.
‎Materialul e incredibil de greu ‎de procurat.
‎Asta e problema.
‎Cred că am găsit o bucată în peșteră.
‎În peșteră?
‎Nu e o idee bună ‎să te aventurezi pe acolo.
‎Știu.
‎Dar îmi asum orice risc pentru ea.
‎Deci ești îndrăgostit.
‎La ce fel de cheie te gândești?
‎Am câteva idei.
‎Dar asta voiam să te întreb.
‎Cum să-i dau un scop unei chei?
‎Cum să mă asigur că face ce intenționez?
‎Exact așa.
‎Prin intenție.
‎Când creezi cheia, ‎trebuie să te concentrezi profund
‎și să vizualizezi exact ‎ce ai vrea să facă acea cheie.
‎Dar cel mai important e
‎să adaugi o picătură de sânge proaspăt.
‎Dacă faci asta,
‎vei avea o cheie care îi va arăta ‎lui Kinsey ce e cu adevărat în inima ta.
‎Îți sunt recunoscător. Mulțumesc.
‎Îți urez noroc, tinere!
‎- Cum a fost? ‎- Distractiv. Mulțumesc.
‎- Ai zburat prin ziduri? ‎- Nu pot vorbi. Trebuie să plec.
‎Bine.
‎Pa!
‎Știi că am întrebat-o pe Ellie ‎cum știe de magie, deși e adultă.
‎A spus că au găsit ‎o cale să-și amintească.
‎„Ei.”
‎Custozii Cheilor.
‎- Erin e singurul Custode rămas. ‎- Da.
‎Dacă intrăm în mintea ei, ‎poate găsim ceva despre Ellie
‎și cum își aminteau.
‎Ca să nu uităm nici noi vreodată.
‎Nu ne vom uita la ce n-ar trebui.
‎Nu atingem nimic.
‎Ca să nu-i agravăm și mai mult starea.
‎De ce nu e o a doua Erin?
‎Nu știu. E ciudat.
‎Poate că nu mai e nimic acolo.
‎Trebuie să încercăm oricum.
‎Kins, vino să vezi!
‎N-a reușit să-l uite pe tata.
‎E logic.
‎E în stare catatonică ‎de la vârsta noastră.
‎Să mai căutăm!
‎Tyler!
‎Acolo!
‎Cum ieșim de aici?
‎Simt ceva!
‎- Ești teafără? ‎- Da.
‎Alo!
‎Spuneți-i să mă lase în pace!
‎- Cine? ‎- Dodge!
‎Dodge nu mai e.
‎- Eu sunt Kinsey. ‎- E în regulă.
‎Iar el e Tyler.
‎Cine sunteți?
‎Suntem copiii lui Rendell.
‎Ce?
‎Erin,
‎ești aici de atunci?
‎Cum adică „de atunci”?
‎Ai fost captivă aici?
‎De unde știți că Dodge a dispărut?
‎Am trimis-o înapoi de unde a venit,
‎în orice ar fi dincolo de Ușa Neagră.
‎Ești în siguranță.
‎Promit.
‎Vino cu noi!
‎Te scoatem de aici, bine?
‎Bine.
‎Ce e aici? Unde suntem?
‎Suntem la spital.
‎Ești…
‎Ești tu.
‎Vrei ca noi să…
‎Nu.
‎O fac eu.
‎BAZAT PE NUVELA GRAFICĂ ‎DE JOE HILL ȘI GABRIEL RODRIGUEZ
‎Subtitrarea: Gabi Nițu