Alt i orden, frøken?
Skal jeg ringe noen for deg?
Det er iskaldt her ute.
Vi må få deg inn.
Funket det?
Kom igjen.
Skynd deg.
-Jeg hater den greia. -Jeg òg.
Jeg måtte gjøre noe med den. Den angriper meg.
Trekk tilbake!
Greit, stygga. Her er en liten fisker til deg.
Jeg syns den nøkkelen var rå.
Målet…
…var ikke å gjøre ham til en haug med slim og bein.
Jeg har bare nok hviskende jern til å lage én til.
Jeg må gjøre det riktig.
Hvordan da?
Ved å gå rett til kilden.
Familien Locke.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Femte klasse, hva?
Det er på tide å få venner.
I fjor var jeg opptatt med å kjempe mot en demon.
Jeg erter deg bare.
Alle var distraherte i fjor, men i år er du fri.
Så nå kan du være en sosial sommerfugl.
En jente i klassen har fobi for sommerfugler.
Bare vær sosial, da.
Dette klarer du fint.
-Jeg lagde lunsj til deg. -Å, så hyggelig av deg.
Få et parkeringsbevis fra Bernadette. Hun elsker å få folk tauet bort.
Parkeringsbevis.
Unngå brusautomaten. Den eter penger.
-Send melding. -Vi er der.
Folkens.
Jeg fikser det.
Mamma skal være på skolen, og dette er din siste første skoledag.
-Jeg skal gå på college. -Jeg vet det, men det er annerledes.
Er Jackie ok?
I går viste hun meg et minne
av Eden som snakket dem ut av en parkeringsbot.
Det var flott. Helt normalt.
Da jeg nevnte det senere, ante hun ikke hva jeg snakket om.
Tenk deg å gå inn i Gabes hode, og så glemmer han det.
Jeg har aldri vært i hodet hans.
-Du gikk inn i Scots hode. -Ja, men jeg vet ikke.
Det har ikke vært et tema med Gabe. Er det rart?
Hvis du syns det er rart.
Vent.
Hei!
Velkommen til overklassen.
-Du er i godt humør. -Er det rart?
Vi går i tredje nå og fikk til dels stående applaus
under premieren på verdens nest beste hummerfilm.
Hvilken er best?
The Lobster?
-Det er ingen hummere i den filmen. -Da vinner vi.
Og for å feire har jeg reservert bord hos Stan's Pizza i kveld.
-Kan man reservere bord der? -Vanligvis ikke.
Men de gjorde et unntak for en storkar som meg.
Det klissete bordet ved darten? Det er vårt.
Å. Hvordan kan man si nei til det?
Jøss.
Dette stedet er utrolig.
Nygotikk på
sitt mest spennende.
Det ser ut til å ha blitt bygget på 1860-70 tallet?
1877. Imponerende.
Jeg underviser i historie.
Dessverre har det ikke blitt ivaretatt.
Derfor ble jeg hyret av en velgjører for å restaurere det.
-Jeg heter Nina. -Josh, hyggelig å møte deg.
-Får jeg lov til å… -Vær så god.
-Ja, du vet åpenbart hva du driver med. -Takk.
Jeg restaurerer gamle hus, men jeg er spent på å utvide.
Bortsett fra dette.
Unnskyld?
Løperne på gulvet. Dette er det originale tregulvet.
Det er kastanje. Du får ikke tak i det lenger.
Jeg er klar over det. Men…
Det er fra trær som da var tre-fire hundre år gamle.
De begynte å vokse i førkolumbiansk tid.
Får du ikke vondt av det?
Jo, det er fantastisk.
Men jeg kan ikke ignorere de praktiske problemene.
Dette er en teatersal, akustikken er utrolig viktig.
Du ville ikke dekket Hope-diamanten med tape?
Selv om noen sa det var praktisk.
Vi må ikke glemme å vise respekt for våre historiske skatter.
Nettopp.
Respekt.
Takk for påminnelsen.
Jeg skal gjøre jobben min nå.
Kanskje du bør gjøre din.
Hvis jeg vil rette på noe ved undervisningen din, skal jeg si ifra.
I sommer fikk jeg flere hull i ørene.
Det var en vrien avgjørelse,
for mamma sier at jeg har perfekte ører allerede.
Det er veldig spennende, Molly.
Takk.
Bode, vil du vise oss din sommer?
I sommer ble jeg supersterk.
Jeg snurret bilen til broren min på fingeren som en ball.
Han likte det ikke, men det var gøy å se fjeset hans.
Ok. Takk, Bode.
Neste gang tar du oppgaven mer alvorlig.
-Men jeg… -Du kan sette deg nå.
Det var rått.
Takk.
Tror du på meg?
Jeg tror alt er mulig. Men hvordan gjorde du det?
-Jeg burde ikke si det. -Si det.
Jeg kjenner deg knapt.
Jeg er ny, og du er den mest interessante jeg har møtt.
Du kan stole på meg.
-Prøv å ta nøkkelen fra meg. -Hvorfor?
Jeg må bare være sikker på noe.
Har jeg bestått en slags test?
La oss si at fjoråret var tøft for meg.
Ja, fjoråret sugde for meg også.
Vi mistet moren min.
Jeg mener, hun døde.
Virkelig?
Faren min døde også.
Så du vet hvordan det er.
Forklar hvordan du ble supersterk.
Det jeg skal fortelle deg, er topphemmelig.
Ok.
Familien min bodde i Seattle.
Greit.
Velkommen. Jeg er Mr. Bennett.
Jeg er ny her.
Du er forberedt, ikke sant?
Hva?
Nye lærere elsker prøver. Et kjent faktum.
Kan jeg sitte her?
Du kan gjøre hva du vil. Prøv å ikke distrahere meg fra studiene.
Jeg vet at vi blir gode venner, men først må vi over denne kneika.
Jeg sa det. Jeg hater å ha rett.
Ja, beklager.
Det er en prøve, men den er lett om dere har lest i sommer.
Pokker.
Hva?
Jeg leste ikke.
Jo, det gjorde du.
Jeg hadde vel husket en 400-siders bok?
Hør her, vi la boken inn i hodet ditt.
Hva skal det bety?
Det betyr at du vet svarene. Bare begynn å lese.
Hvordan kan jeg vite det når du overtalte meg til å gi blaffen?
Bare les det første spørsmålet. Da husker du.
-Hva er vitsen? -Dere.
La oss prøve litt stillhet.
Jackie.
Jackie!
Jeg har ikke lest, du kan gi meg en null.
Ok.
Og på et blunk,
forsvant Harvard.
Vent.
Hva?
Magi.
Dere så det, ikke sant?
Det er det minst imponerende hun kan gjøre.
-Jeg… -Å bli stum er normalt på dette stadiet.
Doug besvimte.
Mens Abbys virkelighetsoppfatning blir snudd på hodet, la oss sette i gang.
Vi hadde en stor premiere.
Det er trygt å si at vi har en fanbase nå.
-Større enn kun Dougs mor? -Ikke rakk ned på lojalitet!
Linda Brazelle er vår første fan. Vis respekt.
Bare tuller.
Vi bør utnytte populariteten og gå i gang med oppfølgeren.
The Splattering 2: Crustacean of Carnage.
Ok, vent litt. Kan vi gå tilbake til de magiske nøklene?
Ser du ikke sammenhengen?
Ikke vondt ment, men Zadie er ingen CGI-ekspert.
Vi bare…
-Sant? -Ok, stopp der.
Tom Savini brukte aldri CGI, han hadde heller ikke magiske nøkler.
Vil du ikke bruke nøklene i oppfølgeren?
Nei, jeg sier at vi skal huske på røttene våre.
Ok, greit nok. Scot, hvordan går det med manuset?
Du bør nok fortelle det.
Vent, fortelle oss hva?
Som dere vet, har jeg drømt om
å komme inn på en prestisjetung filmskole i Storbritannia.
I siste øyeblikk har de en ledig plass, og det står mellom meg og en annen.
-Jøss! -Det er utrolig.
-Gratulerer. -Takk.
Når du sier siste øyeblikk, betyr det at du drar snart?
Ja, om et par uker.
Kanskje ikke. Jeg kommer kanskje ikke inn, bare…
Jeg er glad på dine vegne.
Men du er bundet av kontrakten.
Du leverer et suverent manus for null dollar før du går på flyet.
Kjære venn, jeg lover å få det gjort før jeg drar,
eller før jeg kunne ha dratt om de avviser meg,
og det vil de nok, så…
Du er her nå, la oss fokusere på det.
Jeg får vel skrive.
Det er mye, sant?
Ja. Jeg skjønner hvorfor du ville teste meg.
-Jeg er ikke fornærmet. -Bra.
Husk hva jeg sa, ok? Det er hemmelig.
Nøklene, Dodge, Den sorte døren, alt.
Jeg skal ikke si det til noen. Seriøst, hvem vil tro meg?
Der er moren min.
Hei, kompis!
-Hvordan var første dag? -Bra.
Dette er Jamie.
-Hei, Jamie. Hyggelig å møte deg. -I like måte.
Hun flyttet nettopp hit.
-Hvor flyttet du hit fra? -Chicago.
Jeg må dra. Pappa er her.
Er han? Jeg vil gjerne møte ham.
Hei sann.
Pappa, dette er Bode og moren hans.
-Ja, vi har… -Allerede møttes.
Å. Kult.
Hyggelig å møte deg, Jamie.
Og, ja.
-Ha det. -Ha det.
-Du sa ikke at Scot kanskje drar. -Det var ikke min oppgave.
Jeg visste han skulle si det til alle.
Han kommer definitivt inn, ikke sant?
-Hvem passer bedre der enn ham? -Han er fantastisk.
Men man vet aldri hva de skolene ser etter.
Vil du ikke at han skal dra?
Hva? Jo, jeg gjør det.
Det er en fantastisk mulighet. Jeg vil at han skal komme inn.
Det går bra med filmen uansett.
Scot har talent, men vi har filmmagi på vår side.
Det er sant.
-Takk. -Takk.
Apropos, har du lurt på hvordan nøklene ble laget, hvor de kommer fra?
Forfedrene mine laget dem.
Har du arvet en fornemmelse for hvordan man gjør det?
Hvordan lage nye nøkler?
Hvordan smelte metall og gi det magisk kraft?
Nei. Beklager.
Kanskje faren din nevnte det, eller…
Nei, aldri. Vi ante ikke at han brukte dem før Bode snakket med Chamberlin.
Du trodde vel ikke at jeg kunne lage nye nøkler?
Nei. Jeg var bare nysgjerrig.
Familien din er koblet til magi. Jeg ville bare vite mer.
Jeg er nysgjerrig på familien din.
Familien min er koblet til kjedsomhet.
Takk.
-Kommer de på vinterfesten? -Nei.
De er ikke typen som liker isskulpturer og snølabyrinter.
Men de er foreldrene dine.
Alle familier er ikke magiske.
Du føler at du kjenner meg, sant?
Ja.
Vent, det er…
Kinsey, sant?
Jeg mener det.
Du har vært inni hodet mitt, sett alle favorittminnene mine.
Jeg vet det, og jeg elsket hvert sekund, bortsett fra One Direction-konserten.
Greit.
Men…
Jeg vil se noen av dine.
Vil du gå inn i hodet mitt?
Jeg vet ikke. Det er litt… Det er nok rotete der oppe.
Jeg bryr meg ikke. Det er en del av deg.
Ja.
Ok, men…
Hva om du ser noe flaut og slutter å like meg?
-Hva om jeg ikke liker meg selv? -Det skjer ikke.
Ok. Ikke ta det personlig, men jeg er ikke klar for det.
-Er ikke det personlig? -Det handler ikke om deg.
-Jeg lover at jeg aldri vil dømme deg. -Nei! Bare glem det.
Greit.
Jeg er lei for det. Jeg bare… Jeg vil at du skal kjenne meg.
Spør om hva som helst, så svarer jeg. Jeg lover.
Jeg syns du bør gå.
Hei, jeg har prøvd å ringe deg.
-Ja, jeg har vært opptatt. -Ja, jeg ser det. Hva er det du…
HUKOMMELSESTAP HOS UNGE VOKSNE
Hukommelsestap.
I går i klasserommet husket jeg ikke hva vi gjorde.
At Hodenøkkelen fikk boken inn i hodet mitt.
Du prøvde å forklare alt, men det var som om du snakket sprøyt.
Jeg var totalt forvirret.
Og forrige uke, med filmen og bålet…
Men du husker det nå?
Alt sammen.
Hvert sekund.
Hva skjer med meg? Jeg glemmer store deler av livet.
Du vet at voksne ikke husker magi.
Ja.
Jeg tror vi ser begynnelsen på det.
Du fyller snart 18.
Atten, men det er bare…
…knapt nok ikke et barn.
Jeg vet, jeg…
Jeg trodde vi hadde mer tid.
Så,
nøklene og…
…alt vi har gjort med dem.
Blir det bare borte?
Som om det aldri skjedde?
Kan vi ikke gjøre noe?
Hei, Jackie, det er meg. Det er Tyler.
Det er deg. Si hei til deg selv.
Hallo.
Vi filmer dette for å minne deg på
de gangene vi har brukt magiske nøkler sammen.
En av de første gangene var da jeg brukte Hodenøkkelen
for å legge bøker om England inn i hodet mitt,
jeg visste at du elsket England, og jeg prøvde å imponere deg.
Det var ingen suksess.
Nei, men senere fikk jeg se et minne av deg og faren din på fisketur,
og du fanget en så stor fisk.
-Jeg var fire. -Det var veldig søtt.
Hei.
Jeg skal til biblioteket for å begynne på manuset.
Det blir mer episk enn det første.
Ja. Jeg håper det. Jeg vil ikke skuffe Saviniene.
Du er hard mot deg selv.
Takket være foreldrene mine. Familien Cavendish godtok ikke nederlag.
De liker vel at du kanskje kommer hjem.
Ja. Jeg har ikke nevnt at jeg har søkt ennå.
De bare…
De mener film er en hobby. De vil at jeg skal bli advokat.
-Seriøst? -Ja.
Ser for meg deg med parykk.
Jeg vet, det er latterlig, men det er sporet de satte meg på.
De ville at jeg skulle gå på skole i USA.
Det ville gi meg en velbalansert CV.
Jeg takker dem for det.
Ellers hadde vi aldri møttes.
Jeg vet at du kommer inn.
Nå må du ikke jinxe det.
Hei, folkens.
Hei, kompis.
Hva skjer?
Jeg bør stikke. Snakkes senere.
Førproduksjon starter til helgen.
-Vent. Vil du henge etter skolen? -Det er min besøksdag hos Erin Voss.
Trøbbel i paradis?
Hold kjeft, Eden.
Hun kan ikke lage nøkler.
Det er synd.
Men da kan vi drepe henne nå.
Nei!
Slapp av.
Greit, vi kan ikke bruke henne.
Hvordan skal vi lage nøkkelen?
Jeg er så glad for at renoveringen endelig er i gang.
Det er veldig sjenerøst av deg å finansiere det hele, Mr. Shaw.
Gordie, vær så snill.
Jeg har gode minner fra min tid i det teateret.
Jeg var Jud i Oklahoma! førsteåret.
-Det var et eventyr. -Det tror jeg på.
Jeg var i en minneverdig oppsetning av Stormen,
som reserve for en viss Rendell Locke.
Jøss, er det sant?
Han prøvespilte som en spøk, det sved litt da han fikk rollen.
Men han mestret monologen i femte akt.
Uansett, jeg stikker innom til uken.
Jeg dør av spenning.
Samme her.
Takk, Gordie.
Jeg skulle gå innom teateret med denne til deg.
Tusen takk. Det var ikke nødvendig.
Jo da.
Jeg gravde litt i skolens arkiv og fant en del om det gamle teateret,
inkludert originale arkitekttegninger.
Jeg kopierte dem til deg.
Jøss.
Disse…
…kommer veldig til hjelp.
-Takk. -Ingen årsak.
Jeg fant flere gamle bilder fra 1878, året etter at teateret ble bygget,
og se hva jeg fant.
Teppe.
Det var tepper overalt.
Så der har du det.
Bevis på at jeg er et vaskeekte naut.
Vi flyttet nettopp hit fra Chicago.
Jeg har undervist på samme privatskole i 15 år.
Så dette er en stor forandring for deg?
Ja, vi har gått gjennom noen store omveltninger.
Min… Jamies mor døde i fjor.
-Å. Det var leit å høre. -Takk.
Vi kommer oss gjennom det, men vi følte
at Chicago lignet mer på deprimerende lysbilder enn et hjem.
Det forstår jeg.
Jeg mistet også mannen min i fjor.
Du har hørt det.
Selvfølgelig.
Noen nevnte det.
Og det understreket bare at jeg var en dust av historiske proporsjoner.
Min kone hadde ikke gjenkjent den nedlatende idioten
som forklarte deg jobben din.
-Jeg beklager. -Det er greit. Glem det!
Jeg liker ikke å tenke på alt det dumme jeg sa…
…sa og gjorde året etter at mannen min døde.
Så hvorfor Matheson?
Jeg har ønsket å bo i denne delen av New England.
-Har du? -Ja.
Mathesons førkoloniale historie er det mest fascinerende…
Vet du hva?
Jeg stopper der.
Vi begynner på nytt.
Hei, jeg vet at vi aldri har snakket med hverandre,
men jeg ville bare presentere meg.
-Josh Bennett. -Nina Locke.
Ok.
Her bor jeg.
Bor du på internatet?
Jeg får en gratis leilighet
i bytte mot å passe på 30 hormonelle tenåringer.
-Er det en god løsning? -Det er ennå uavklart.
Jeg drar tilbake til teateret nå.
Kanskje vi kan arrangere en lekeavtale for barna en gang?
-Jeg er glad Bode har en ny venn. -Samme her.
Jamie, altså.
Når som helst, ja. Ok.
Jeg fikk meldingen din. Er du ok?
Jackie mister seg selv igjen.
-Faen, jeg er lei for det. -Om et par måneder, blir det meg.
Hva om noe ille skjer igjen? Jeg…
Jeg kan ikke hjelpe til.
Det blir bare deg og Bode.
Og så, om noen år, er Bode
alene om det.
Det må finnes en løsning.
Hei, kompis.
Jeg skal møte Kinsey. Vi skal lese.
Hun er på sykehuset. Hun besøker Erin Voss hver uke.
Det stemmer. Jeg må ha blandet dagene.
Det suger. Jeg tok med favoritten hennes. Dr. Pepper og masse Twizzlers.
Kan jeg få en?
Er du her helt alene?
Ja, mamma jobber på skolen, og onkel Duncan dro til Boston for dagen.
Hva driver du med?
Bare lekser.
Bode.
Skjønner du ikke at det er nå du kan kose deg?
Hva mener du?
Du har all denne magien, og du kan gjøre hva du vil med den.
Hvorfor ikke ha det gøy?
Det var gøy, men Kinsey kommer ikke. Jeg bør dra.
Men det er så mye mer vi kan knuse.
-Jeg er litt utslitt. -Vi kan leke med de andre nøklene.
Det er én nøkkel jeg alltid har ønsket å prøve.
-Hvilken? -Spøkelsesnøkkelen.
Straks tilbake.
MCCLELLAN PSYKIATRISKE SYKEHUS
Er jeg er for streng mot Gabe?
Foreldrenes skilsmisse ødela ham.
Han sliter kanskje med å slippe folk innpå seg.
Scots hode var rotete.
Jeg elsket det.
-Jeg tok med vann til deg. -Takk.
Du er så søt som besøker Erin hver uke.
-Det er ikke mange som besøker henne. -Hun var en god venn av far.
Jeg tror jeg er redd for å miste folk.
Jeg ser hva Tyler går gjennom med Jackie. Hun begynner å eldes ut av magi.
Vi mister hverandre.
Vi må finne en løsning.
Vi trodde man glemte alt som voksen.
Vi fant en måte å huske på.
-Hei. -Hei.
-Kan du komme til sykehuset? -Ja, hvorfor? Hva skjer?
Bare kom deg hit.
Jeg har en idé!
Gjør deg klar. Du vil få bakoversveis.
-Ikke overdriv det. -Umulig.
-Er du sikker… -Jeg kan bruke den når jeg vil.
Og hvis mamma kommer hjem og ser oss ligge døde på gulvet,
klikker hun.
Ta den.
Ok, men ikke tegn på ansiktet mitt med tusj.
Hvorfor har jeg ikke tenkt på det før?
Men jeg lover å ikke gjøre det.
Verdt et forsøk.
Ganske kult, hva? Kos deg.
Det skal jeg, lille dritt.
Unnskyld meg!
Er du Chamberlin Locke?
Ja.
Hei, jeg heter Gabe. Jeg dater etterkommeren din, Kinsey.
Å, Kinsey.
Fløy hun ut med deg?
Nei, det…
…er litt hemmelig at jeg er her.
Jeg er veldig glad i henne og vil gi henne en gave.
Jeg vil lage en nøkkel til henne.
Det er ingen lett oppgave.
Det er svært vanskelig å få tak i selve materialet.
Det er greia.
Jeg snublet over et stykke nede i hulene.
I hulene?
Det har aldri vært lurt å ferdes der.
Jeg vet det,
men jeg risikerer alt for henne.
Du er forelsket.
Hva slags nøkkel har du i tankene?
Jeg har noen ideer.
Det var det jeg ville spørre om.
Hvordan gir jeg en nøkkel sin hensikt? Sørge for at den gjør det jeg ønsker?
Nettopp slik. Med hensikt.
Når du smir nøkkelen, må du være fullstendig fokusert,
visualisere det du vil at nøkkelen skal gjøre.
Men det viktigste er
at du må tilsette en dråpe av ditt eget ferske blod.
Hvis du gjør det,
vil du ha en nøkkel som viser Kinsey det du virkelig føler.
Jeg setter pris på det, sir. Takk.
Lykke til, unge mann.
-Hvordan var det? -Kult! Takk.
-Fløy du gjennom veggene? -Har ikke tid. Jeg må dra.
Ok.
Ha det!
Vi spurte Ellie hvorfor hun husket magi, selv om hun var voksen.
Hun sa de fant en måte å huske på.
"De."
Nøklenes voktere.
-Erin er den som er igjen. -Ja.
Hvis vi går inn i hodet hennes, kan vi kanskje finne et minne
om hvordan de kunne huske.
Så kan vi slippe å glemme.
-Vi skal ikke se på noe vi ikke skal. -Vi skal ikke røre noe.
Vi vil ikke gjøre henne verre.
Hvor er den andre Erin?
Jeg vet ikke. Det er rart.
Det kan hende det er tomt.
Vi må prøve uansett.
Kins, se på dette.
Jøss, hun kom aldri over pappa.
Det gir mening. Hun har vært katatonisk siden da.
Vi leter videre.
Tyler!
Der.
Hvordan kommer vi oss ut?
Jeg kjenner noe!
-Er du ok? -Ja.
Hallo?
Be henne la meg være i fred!
-Hvem? -Dodge!
Dodge er borte.
-Jeg heter Kinsey. -Å! Ok.
Og dette er Tyler.
Hvem er dere?
Vi er Rendells barn.
Hva?
Erin,
har du vært her inne hele tiden?
Hva mener du med "hele tiden"?
Har du vært fanget her?
Hvordan vet dere at Dodge er borte?
Vi sendte henne tilbake dit hun kom fra, inn i hva enn som er bak Den sorte døren.
Du er trygg nå.
Jeg lover.
Bare bli med oss.
Vi skal få deg ut herfra, ok?
Ok.
Hva slags sted er dette? Hvor er vi?
Vi er på sykehuset.
Det er…
…det er deg.
Vil du at vi skal…
Nei.
Jeg gjør det.
BASERT PÅ TEGNESERIEN AV JOE HILL OG GABRIEL RODRIGUEZ
Tekst: Anya Bratberg