‫- הסנדג -‬
‫הכול בסדר, גברתי?‬
‫את צריכה שאתקשר למישהו בשבילך?‬
‫קפוא כאן בחוץ.‬
‫בואי פנימה מהקור.‬
‫זה עבד?‬
‫קדימה.‬
‫תזדרזי.‬
‫אני שונא את הדבר הזה.‬ ‫ -גם אני.‬
‫הייתי צריכה לעשות משהו בנידון.‬ ‫הוא לא הפסיק לתקוף אותי.‬
‫זוז אחורה!‬
‫טוב, מכוער. הנה דייג קטן בשבילך.‬
‫אני דווקא חשבתי שהמפתח היה מגניב.‬
‫המטרה…‬
‫לא הייתה להפוך אותו לערימה של עצמות.‬
‫נשאר לי מספיק ברזל מלחש‬ ‫כדי להכין רק עוד אחד.‬
‫אני צריך לדייק.‬
‫איך תעשה את זה?‬
‫אני אלך ישר למקור.‬
‫משפחת לוק.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫כיתה ה', אה?‬
‫אולי הגיע הזמן שתכיר חברים.‬
‫היי, הייתי די עסוק בשנה שעברה בקרב עם שד.‬
‫אני סתם מציק לך.‬
‫לכולנו היו הרבה הסחות דעת בשנה שעברה,‬ ‫אבל השנה אתה חופשי,‬
‫אז אתה יודע, לך תהיה פרפר חברתי.‬
‫יש למישהי בכיתה שלי פחד מפרפרים.‬
‫אז רק תהיה חברתי.‬
‫אתה תסתדר נהדר, חמוד.‬
‫הכנתי לך ארוחת צהריים.‬
‫אוי, קינס, כמה מתוק מצידך.‬
‫תוודאי לקבל כרטיס חנייה מברנאדט בקבלה.‬
‫כי היא נוטה להביא גרר כהפגנת סמכות.‬
‫חנייה. הבנתי.‬
‫אל תשתמשי במכונת השתייה.‬ ‫היא בולעת כסף.‬
‫תסמסי לנו.‬ ‫-אנחנו נהיה שם.‬
‫חבר'ה.‬
‫אני מסתדרת.‬
‫אז לא רק שאימא תהיה בקמפוס,‬ ‫זה היום הראשון האחרון שלך בבית הספר.‬
‫אני מתכנן ללכת לקולג'.‬
‫אני יודעת, אבל זה שונה.‬
‫מה שלום ג'קי?‬
‫אתמול היא הראתה לי זיכרון‬
‫של עדן איכשהו מתחנפת לשוטר‬ ‫כדי להתחמק מדו"ח מהירות.‬
‫זה היה מעולה. נורמלי לגמרי.‬
‫כשהזכרתי את זה מאוחר יותר,‬ ‫לא היה לה מושג על מה אני מדבר.‬
‫תדמייני שאת נכנסת לראש של גייב‬ ‫וגורמת לו לשכוח לגמרי.‬
‫בעצם מעולם לא הייתי בתוך הראש שלו.‬
‫אבל נכנסת לראש של סקוט.‬
‫טוב, כן, אבל אני לא יודעת.‬
‫זה לא ממש עלה על הפרק עם גייב. זה מוזר?‬
‫רק אם זה מוזר בעינייך.‬
‫חכה!‬
‫היי!‬
‫ברוכה הבאה למעמד העליון.‬
‫אתה במצב רוח טוב.‬ ‫-למה שלא אהיה?‬
‫אנחנו תיכוניסטים עכשיו,‬ ‫וקיבלנו מחיאות כפיים סוערות‬
‫בהקרנת הבכורה של מה שמתברר‬ ‫כסרט הלובסטר השני הטוב בכל הזמנים.‬
‫מה הכי טוב?‬
‫הלובסטר?‬
‫אין בכלל לובסטרים בסרט הזה.‬
‫אוקיי, אז ניצחנו.‬
‫וכדי לחגוג,‬
‫הזמנתי לנו ארוחת ערב היום ב"סטאנ'ס פיצה".‬
‫לא ידעתי שאפשר להזמין שולחן בסטאנ'ס.‬
‫בדרך כלל לא,‬
‫אבל הם היו חרגו מהכלל בשביל תותח כמוני.‬
‫נכון השולחן הדביק ליד לוח החצים?‬ ‫הוא כולו שלנו.‬
‫טוב, איך אפשר לסרב לדבר כזה?‬
‫וואו.‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫סגנון גותי ויקטוריאני גבוה,‬
‫ברמה הגבוהה ביותר.‬
‫לפי המראה,‬ ‫זה נבנה בסביבות 1860, 1870?‬
‫שנת 1877. מרשים.‬
‫גילוי נאות, אני מורה להיסטוריה.‬
‫למרבה הצער, לא כל כך שמרו על המקום הזה.‬
‫לכן הפטרון לאמנויות‬ ‫שכר אותי כדי לשקם את המקום.‬
‫אני נינה.‬
‫ג'וש, נעים להכיר.‬
‫אכפת לך אם אני…‬ ‫-לא, אין בעיה.‬
‫כן, ברור שאת יודעת מה את עושה.‬
‫תודה.‬
‫אני בעיקר משחזרת בתים ישנים,‬ ‫אבל אני מתרגשת להרחיב אופקים.‬
‫חוץ מזה.‬
‫סליחה?‬
‫לכסות את הרצפות האלה בשטיחים.‬
‫זאת רצפת עץ מקורית.‬
‫זה ערמון.‬ ‫כבר אי אפשר אפילו להשיג עץ ערמון חדש.‬
‫אני יודעת. אבל גם אי אפשר…‬
‫אלה מעצים שהיו אז בני שלוש מאות,‬ ‫ארבע מאות שנה.‬
‫זאת אומרת שהם התחילו לגדול‬ ‫לפני שקולומבוס הגיע.‬
‫זה לא פשוט הורג אותך?‬
‫כן, זה מדהים.‬
‫אבל אני גם לא יכולה להתעלם מהצד המעשי.‬
‫זה מרחב הופעות,‬
‫והאקוסטיקה חשובה במיוחד.‬
‫לא היית מכסה‬ ‫את "יהלום הופ" בסרט דביק, נכון?‬
‫גם אם מישהו היה מנסה לשכנע אותך שזה מעשי.‬
‫אני רק אומר,‬
‫בואו לא נשכח להפגין כבוד‬ ‫לאוצרות ההיסטוריים שלנו.‬
‫כן.‬
‫כבוד.‬
‫תודה שהזכרת לי.‬
‫אני אחזור לעבודה שלי עכשיו.‬
‫אולי כדאי שתלך לעשות את שלך.‬
‫אם יהיו לי תיקונים לגבי ההוראה שלך,‬
‫אדאג ליידע אותך.‬
‫הקיץ עשיתי עגיל שני באוזן.‬
‫זו הייתה החלטה קשה מאוד,‬
‫כי אימא שלי אומרת‬ ‫שכבר יש לי אוזניים מושלמות.‬
‫זה מרגש מאוד, מולי.‬
‫תודה.‬
‫בודי, תרצה להראות לכיתה איך בילית את הקיץ?‬
‫הקיץ, נהייתי ממש חזק.‬
‫סובבתי את המכונית של אחי על האצבע‬ ‫כמו כדורסל.‬
‫הוא לא אהב את זה, ‬ ‫אבל היה שווה רק לראות את הפנים שלו.‬
‫בסדר. תודה, בודי.‬
‫בפעם הבאה,‬ ‫תתייחס לשיעורי הבית יותר ברצינות.‬
‫אבל אני…‬ ‫-אתה יכול לשבת עכשיו.‬
‫טוב, זה היה אדיר.‬
‫תודה.‬
‫אז את מאמינה לי?‬
‫אני מאמינה שהכול אפשרי.‬
‫אבל איך עשית את זה?‬
‫אסור לי לומר.‬
‫נו, תספר לי.‬
‫אבל אני בקושי מכיר אותך.‬
‫תקשיב, אני חדשה כאן,‬ ‫ואתה האדם הכי מעניין שפגשתי.‬
‫אתה יכול לבטוח בי.‬
‫תנסי לקחת ממני את המפתח הזה.‬
‫למה?‬
‫אני רק צריך לוודא משהו.‬
‫עברתי כרגע איזה מבחן?‬
‫בוא נגיד שעברה עליי תקופה די רצינית‬ ‫בשנה שעברה.‬
‫כן, גם לי השנה שעברה הייתה מבאסת.‬
‫איבדנו את אימא שלי.‬
‫כלומר, היא מתה.‬
‫באמת?‬
‫גם אבא שלי.‬
‫אז אתה יודע איך זה.‬
‫אז תסביר איך קיבלת כוח על-אנושי.‬
‫מה שאני עומד לספר לך סודי ביותר, הבנת?‬
‫כן.‬
‫המשפחה שלי גרה פעם בסיאטל.‬
‫טוב.‬
‫ברוכים הבאים, כולם. אני מר בנט.‬
‫אני חדש כאן.‬
‫היי, אתה מוכן, נכון?‬
‫מה?‬
‫מורים חדשים אוהבים בחני פתע. זה ידוע.‬
‫אכפת לך אם אשב לידך?‬
‫תעשי מה שאת רוצה.‬ ‫רק אל תסיחי את דעתי מהלימודים.‬
‫עכשיו, אני יודע שכולנו‬ ‫נהיה חברים טובים כאן,‬
‫אבל קודם כל, עלינו לעבור את המשוכה הזו.‬
‫אמרתי לך. אני שונא שאני תמיד צודק.‬
‫כן, אני מצטער.‬
‫זה בוחן, אבל הוא יהיה קל מאוד‬ ‫אם קראתם את החומר לקיץ.‬
‫שיט.‬
‫מה?‬
‫לא קראתי את החומר.‬
‫כן, את כן.‬
‫אתה לא חושב שהייתי זוכרת‬ ‫ספר של 400 ומשהו עמודים?‬
‫ג'קי, תקשיבי, הכנסנו את הספר לראש שלך.‬
‫מה זה אומר בכלל?‬
‫זה אומר שאת יודעת את התשובות.‬ ‫פשוט תתחילי לקרוא.‬
‫איך אדע את זה אם נתתי לך לשכנע אותי‬ ‫לא לקרוא את החומר?‬
‫פשוט תקראי את השאלה הראשונה.‬ ‫זה יחזור.‬
‫מה הטעם?‬ ‫-חבר'ה.‬
‫בואו ננסה להיות בשקט, בסדר?‬
‫ג'קי.‬
‫ג'קי!‬
‫לא קראתי את החומר,‬ ‫אז אתה יכול פשוט לתת לי אפס.‬
‫בסדר.‬
‫וככה,‬
‫אין הרווארד.‬
‫רגע.‬
‫מה?‬
‫קסם.‬
‫אתם ראיתם את זה, נכון?‬
‫האמת, ‬ ‫זה הדבר הכי פחות מרשים שראיתי אותה עושה.‬
‫אני…‬
‫אובדן יכולת הדיבור צפוי בשלב הזה.‬
‫דאג התעלף.‬
‫טוב, בזמן שכל תפיסת המציאות של אבי‬ ‫השתנתה לחלוטין,‬
‫בואו ניגש לעניין.‬
‫הייתה לנו הופעת בכורה ענקית.‬
‫נראה לי שאפשר לומר‬ ‫שיש לנו קהל מעריצים עכשיו.‬
‫זאת אומרת לא רק אימא של דאג?‬ ‫-היי! אל תזלזל בנאמנות!‬
‫לינדה בראזל היא מעריצה שרופה שלנו.‬ ‫תפגין קצת כבוד.‬
‫זאת רק בדיחה.‬
‫תראו, יצרנו עניין.‬
‫בואו ננצל את זה ונתקדם עם סרט ההמשך.‬
‫"הריטוש 2: סרטן הטבח".‬
‫טוב, רגע.‬
‫אפשר לחזור לחלק עם מפתחות הקסם?‬
‫את לא מבינה מה הקשר?‬
‫בלי להעליב את זיידי, היא לא אלופה ב-CGI.‬
‫אנחנו פשוט…‬
‫את יודעת?‬ ‫-אוקיי, רגע.‬
‫טום סאוויני מעולם לא השתמש ב-CGI,‬
‫וגם לא הייתה לו גישה למפתחות קסם.‬
‫כלומר, את לא רוצה‬ ‫להשתמש במפתחות לסרט ההמשך?‬
‫לא, דאג, אני מציעה שנזכור את השורשים שלנו.‬
‫טוב, מקובל.‬
‫אז סקוט, איך מתקדם התסריט?‬
‫כדאי שתספר להם.‬
‫רגע, תספר לנו מה?‬
‫אז כפי שאתם אולי יודעים,‬ ‫תמיד חלמתי להתקבל‬
‫לתוכנית קולנוע יוקרתית‬ ‫וסלקטיבית בטירוף בבריטניה.‬
‫ומתברר שהתפנה מקום ברגע האחרון,‬
‫ונראה שהם צריכים לבחור‬ ‫רק ביני לבין עוד אדם.‬
‫וואו!‬ ‫-היי, זה מדהים.‬
‫מזל טוב, אחי.‬ ‫-תודה.‬
‫רגע, כשאתה אומר ברגע האחרון,‬ ‫אתה מתכוון לעזוב בקרוב?‬
‫כן, בעוד שבועיים.‬
‫אבל אולי לא אעזוב בכלל.‬ ‫אולי לא אתקבל, ואני פשוט…‬
‫סקוט, אני כל כך מאושר בשבילך.‬
‫אבל שתדע, אתה מחויב לחוזה.‬
‫אתה תמסור את התסריט הטוב ביותר‬ ‫תמורת אפס דולרים לפני שתעלה למטוס.‬
‫דאגלס, ידידי,‬ ‫אני מבטיח שאעשה את זה לפני שאעזוב‬
‫או לפני שהייתי אמור לעזוב‬ ‫במקרה שידחו אותי,‬
‫ובואו נהיה כנים, זה בטח יקרה, אז…‬
‫אתה כאן עכשיו, אז בוא נתמקד בזה.‬
‫אז כדאי שאגש לכתיבה.‬
‫זה הרבה, לא?‬
‫כן.‬
‫אני רואה למה רצית לבחון אותי.‬
‫לא נעלבתי.‬
‫טוב, יופי.‬
‫תזכרי את מה שאמרתי, בסדר?‬
‫הדברים האלה סודיים.‬
‫המפתחות, דודג', הדלת השחורה, הכול.‬
‫לא אספר לאף אחד.‬
‫ברצינות, מי יאמין לי בכל מקרה?‬
‫אה, הנה אימא שלי.‬
‫היי, חמוד!‬
‫איך היה היום הראשון שלך?‬ ‫-טוב.‬
‫זאת ג'יימי.‬
‫אה! היי, ג'יימי. נעים להכיר.‬
‫נעים מאוד.‬
‫היא עברה לכאן לא מזמן.‬
‫באמת? מאיפה עברת לכאן?‬ ‫-שיקגו.‬
‫אני צריכה ללכת. אבא שלי כאן.‬
‫כן? אשמח לפגוש אותו.‬
‫שלום.‬
‫אבא, אלה בודי ואימא שלו.‬
‫כן, אנחנו…‬ ‫-כבר הכרנו.‬
‫אה, מגניב.‬
‫היה ממש נחמד להכיר אותך, ג'יימי.‬
‫כן.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫- סטאנ'ס פיצה -‬
‫לא סיפרת לי שסקוט אולי עוזב.‬
‫לא היה מתפקידי להגיד.‬
‫בכל אופן, ידעתי שהוא יספר לכולם בקרוב, אז…‬
‫זאת אומרת, הוא בטוח יתקבל, נכון?‬
‫מי יכול להיות טוב יותר ממנו לתוכנית?‬
‫כן, הוא מדהים.‬
‫אבל לעולם אין לדעת מה המקומות האלה מחפשים.‬
‫את…. לא רוצה שהוא ילך?‬
‫מה?‬
‫לא, אני כן.‬
‫בית הספר הזה נשמע כמו הזדמנות מדהימה.‬
‫ברור שאני רוצה שהוא יתקבל.‬
‫בכל מקרה, אני חושב שהסרט יהיה בסדר.‬
‫כלומר, סקוט מוכשר וכל זה,‬
‫אבל לנו יש קסמי קולנוע אמיתיים.‬
‫נכון.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, דרך אגב, את אי פעם חושבת‬
‫על האופן שבו המפתחות נוצרו,‬ ‫מאיפה הם הגיעו?‬
‫אמרתי לך שאבות אבותיי הכינו אותם.‬
‫אני יודע, אבל אולי ירשת‬ ‫איזה חוש של איך לעשות את זה?‬
‫איך להכין מפתחות חדשים?‬
‫איך להמיס מתכת ואיכשהו להחדיר בו כוח קסום?‬
‫לא נראה לי. מצטערת.‬
‫אולי אבא שלך הזכיר פעם משהו, או…‬
‫אבא שלי לא אמר מילה על המפתחות.‬
‫לא ידענו שהוא השתמש בהם‬ ‫עד שבודי הפך לרוח רפאים ודיבר עם צ'מברלין.‬
‫גייב, לא באמת חשבת‬ ‫שאוכל להכין מפתחות חדשים, נכון?‬
‫לא. לא, פשוט הסתקרנתי.‬
‫למשפחה שלך יש קשר מיוחד לקסם.‬
‫רק רציתי לדעת עוד.‬
‫גם אני די סקרנית לגבי המשפחה שלך.‬
‫למשפחה שלי יש קשר מיוחד לשעמום מוחלט.‬ ‫תודה.‬
‫הם באים לפסטיבל החורף?‬ ‫-לא.‬
‫הם לא ממש אנשים‬ ‫של פסלי קרח, מזחלות ומבוכי שלג.‬
‫בכל זאת, הם ההורים שלך.‬
‫לא כל משפחה יכולה להיות קסומה, קינס.‬
‫אתה מרגיש שאתה מכיר אותי, נכון?‬
‫ברור.‬
‫רגע, את…‬
‫קינסי, נכון?‬
‫אני רצינית.‬
‫כאילו, היית בתוך הראש שלי,‬ ‫ראית את כל הזיכרונות האהובים עליי.‬
‫אני יודעת, ואהבתי כל שנייה,‬
‫חוץ מההופעה של וואן דיירקשן.‬
‫מקובל.‬
‫אבל…‬
‫אני רוצה לראות את שלך.‬
‫רגע, את רוצה להיכנס לראש שלי?‬
‫אני לא יודע, קינסי. זה די…‬
‫אני לא יודע. בטח יש שם בלגן.‬
‫לא אכפת לי.‬ ‫מה שזה לא יהיה, זה חלק ממך.‬
‫כן.‬
‫טוב, אבל…‬
‫מה אם תראי משהו מביך‬ ‫וכבר לא אמצא חן בעינייך?‬
‫מה אם אני לא אוהב את עצמי?‬ ‫-לא נראה לי שזה יקרה.‬
‫טוב. זה לא אישי.‬ ‫אני לא חושב שאני מוכן לזה.‬
‫איך זה לא אישי?‬ ‫-כי זה לא קשור אליך.‬
‫גייב, אני מבטיחה שלעולם לא אשפוט אותך.‬ ‫-לא! פשוט תעזבי את זה.‬
‫טוב.‬
‫קינסי, תראי, אני מצטער. אני פשוט…‬ ‫אני כן רוצה שתכירי אותי.‬
‫פשוט תשאלי אותי משהו, ואני אענה.‬ ‫כל דבר, אני נשבע.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫היי, ג'ק, ניסיתי להתקשר אליך.‬
‫כן, הייתי עסוקה.‬
‫כן, אני רואה. מה את…‬
‫- אובדן זיכרון בצעירים -‬
‫אובדן זיכרון.‬
‫אתמול בשיעור לא יכולתי,‬ ‫כמה שניסיתי, לזכור את מה שעשינו,‬
‫שהשתמשנו במפתח הראש‬ ‫כדי להכניס את הספר לראש שלי.‬
‫ניסית להסביר הכול,‬
‫אבל באותו רגע זה היה כאילו דיברת שטויות,‬
‫והייתי מבולבלת לגמרי.‬
‫ואז בשבוע שעבר, עם הסרט והמדורה…‬
‫אבל את זוכרת עכשיו?‬
‫הכול.‬
‫כל חלק.‬
‫אבל מה קורה לי?‬ ‫אני שוכחת חלקים מרכזיים בחיי.‬
‫נכון מבוגרים לא זוכרים קסמים?‬
‫כן.‬
‫אני חושב שהתחלנו לראות איך זה מתחיל.‬
‫עוד מעט תהיי בת 18.‬
‫אהיה בת 18 אבל זה…‬
‫בקושי אומר שאני לא ילדה.‬
‫אני יודע, אני…‬
‫חשבתי שיהיה לנו יותר זמן.‬
‫אז…‬
‫המפתחות ו…‬
‫כל מה שעשינו איתם יחד?‬
‫זה פשוט ייעלם?‬
‫כאילו שזה בכלל לא קרה?‬
‫ואי אפשר לעשות דבר?‬
‫היי, ג'קי, זה אני. טיילר.‬
‫זאת את. תגידי שלום לעצמך.‬
‫שלום.‬
‫אנחנו מקליטים את זה כדי להזכיר לך‬
‫את כל הפעמים שהשתמשנו במפתחות קסומים יחד.‬
‫אז אחת הפעמים הראשונות‬ ‫הייתה כשהשתמשתי במפתח הראש‬
‫כדי להכניס ספרים על אנגליה לראש שלי‬
‫כי ידעתי שאת אוהבת את אנגליה,‬
‫וניסיתי להרשים אותך.‬
‫זה לא היה מוצלח.‬
‫לא, אבל אחר כך,‬
‫ראיתי זיכרון מהפעם הראשונה‬ ‫שאבא שלך לקח אותך לדוג,‬
‫ותפסת דג בערך בגודל כזה.‬
‫הייתי בן ארבע.‬
‫זה היה מתוק מאוד.‬
‫היי.‬
‫בדיוק הייתי בדרך לספרייה‬ ‫כדי להתחיל את התסריט.‬
‫זה יהיה אפילו יותר אדיר מהראשון.‬
‫טוב, אני מקווה שכן.‬ ‫אני לא רוצה לאכזב את חוליית סאוויני.‬
‫אתה ממש קשוח עם עצמך.‬
‫זה בגלל ההורים שלי.‬
‫לא היה מקום לכישלון במשפחת קוונדיש.‬
‫הם בטח מתרגשים מכך שיש סיכוי שאתה חוזר.‬
‫יש מצב שעוד לא סיפרתי להם‬ ‫שהגשתי מועמדות.‬
‫טוב, הם פשוט…‬
‫הם חושבים שקולנוע זה תחביב.‬ ‫הם רוצים שאהיה עורך דין.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫אני מנסה לדמיין אותך בפאה הזאת.‬
‫אני יודע, זה מגוחך, ‬ ‫אבל הם שמו אותי במסלול הזה.‬
‫זה היה הרעיון שלהם שאלך לבית ספר באמריקה.‬
‫הם אמרו שזה ישפר לי את קורות החיים.‬
‫אני מודה להם על כך.‬
‫אחרת, לעולם לא היינו מכירים.‬
‫אני יודעת שתתקבל.‬
‫אל תביאי לי מזל רע, בסדר?‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫היי, אחי.‬
‫מה קורה?‬
‫כדאי שאזוז. נתראה אחר כך.‬
‫קדם ההפקה מתחילה בסוף השבוע.‬
‫היי, חכי. רוצה להיפגש אחרי הלימודים?‬
‫תורי לבקר את ארין ווס היום.‬
‫צרות בגן עדן?‬
‫תשתקי, עדן.‬
‫היא לא יודעת להכין מפתחות.‬
‫כמה חבל.‬
‫טוב, מהצד החיובי, אפשר להרוג אותה עכשיו.‬
‫לא!‬
‫תירגע.‬
‫בסדר, אז לא נוכל להשתמש בה.‬
‫איך נכין את המפתח הזה?‬
‫אני לא יכול לתאר לך כמה אני מתרגש‬ ‫שהשיפוץ הזה סוף סוף קורה.‬
‫מאוד נדיב מצדך לממן את הכול, מר שו.‬
‫גורדי, בבקשה.‬
‫יש לי כל כך הרבה‬ ‫זיכרונות אהובים בתיאטרון הזה.‬
‫שיחקתי את ג'וד ב"אוקלהומה!"‬ ‫בשנה הראשונה שלי.‬
‫איזו הרפתקה.‬
‫אני בטוחה.‬
‫ואז הופעתי בהפקה בלתי נשכחת של "הסערה"‬
‫כממלא מקום של אחד בשם רנדל לוק.‬
‫וואו, באמת?‬
‫אני חושב שאולי הוא ניגש לתפקיד כבדיחה,‬ ‫אז הוא נבהל טיפה כשהוא התקבל.‬
‫אבל אני חייב להודות,‬ ‫הוא שיחק אותה במונולוג במערכה 5.‬
‫בכל מצב, אני אבדוק איך הולך בשבוע הבא.‬
‫אני כל כך מתרגש.‬
‫גם אני.‬
‫תודה, גורדי.‬
‫- קפה הוואנה -‬
‫בדיוק עמדתי לעבור ולתת לך את זה בתיאטרון.‬
‫אה, תודה. לא היית חייב לעשות את זה.‬
‫אני כן.‬
‫עשיתי חיפוש בארכיונים של בית הספר‬
‫ומצאתי דברים על התיאטרון הישן,‬
‫כולל כמה ציורים אדריכליים מקוריים.‬
‫צילמתי אותם בשבילך.‬
‫וואו.‬
‫אלה…‬
‫יעזרו לי המון.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫מצאתי כמה תמונות ישנות מ-1878,‬ ‫שנה אחרי שהתיאטרון נבנה,‬
‫ואת יודעת מה היה שם?‬
‫שטיח.‬
‫שטיחים בכל פינה.‬
‫אז זהו זה.‬
‫הוכחה שאני אידיוט מוחלט.‬
‫בדיוק עברנו לכאן משיקגו.‬
‫אני מלמד באותו בית ספר מגנטי כבר 15 שנה.‬
‫אה, אז זה שינוי גדול בשבילך?‬
‫כן, עברנו כמה מהפכים די גדולים.‬
‫אשת… אימא של ג'יימי נפטרה בשנה שעברה.‬
‫אוי. אני כל כך מצטערת לשמוע.‬
‫תודה.‬
‫אנחנו עוברים את זה, אבל ג'יימי ואני הרגשנו‬
‫ששיקגו הפכה יותר לזיכרון מדכא מאשר בית.‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫איבדתי את בעלי גם בשנה שעברה.‬
‫שמעת.‬
‫כמובן ששמעת.‬
‫מישהו הזכיר את זה,‬
‫מה שהוסיף לתחושה הכללית‬
‫שהייתי אידיוט בקנה מידה היסטורי באותו יום.‬
‫אשתי לא הייתה אפילו‬ ‫מזהה את האידיוט המסגביר הזה‬
‫שניסה להגיד לך איך לעשות את העבודה שלך.‬
‫אני מתנצל.‬ ‫-לא, זה בסדר. תשכח מזה.‬
‫אני לא אוהבת לחשוב‬ ‫על כל הדברים המטופשים שאמרתי…‬
‫ועשיתי בשנה שאחרי שבעלי מת.‬
‫אז למה מת'סון?‬
‫תמיד רציתי לגור בחלק הזה של ניו אינגלנד.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ההיסטוריה הפרה-קולוניאלית של מת'סון לבדו‬ ‫היא בין המרתקות ביותר…‬
‫את יודעת מה?‬
‫אני פשוט אפסיק שם.‬
‫בואי נתחיל הכול מההתחלה.‬
‫היי, אני יודע שמעולם לא החלפנו אפילו מילה,‬
‫אבל רק רציתי להציג את עצמי.‬
‫ג'וש בנט.‬ ‫-נינה לוק.‬
‫יופי.‬
‫אני גר פה.‬
‫אתה גר במעונות?‬
‫כן, אני מקבל דירה קטנה ללא שכירות‬
‫בתמורה לפיקוח על 30 בני נוער הורמונליים.‬
‫וזה שווה את זה?‬
‫עוד לא החלטתי.‬
‫אני חוזרת לתיאטרון.‬
‫אולי נוכל לארגן מפגש לילדים מתישהו?‬
‫אני ממש שמחה שבודי הכיר חברה חדשה.‬ ‫-גם אני.‬
‫בשביל ג'יימי.‬
‫מתי שתרצי, כן. בסדר.‬
‫היי, קיבלתי את ההודעה שלך. אתה בסדר?‬
‫ג'קי שוב הולכת לאיבוד.‬
‫שיט, אני מצטערת.‬
‫בעוד כמה חודשים זה יקרה לי.‬
‫מה אם עוד פעם יקרה משהו ממש נורא? אני…‬
‫לא אוכל לעזור לך.‬
‫תישארו רק את ובודי.‬
‫ואז בעוד כמה שנים, רק בודי…‬
‫לבדו.‬
‫חייבת להיות דרך כלשהי לפתור את זה.‬
‫היי, חבוב.‬
‫אני אמור לפגוש את קינסי.‬ ‫קבענו דייט לימודים.‬
‫היא בבית החולים.‬
‫היא נוסעת כל שבוע לבקר את ארין ווס.‬
‫כמובן. אתה יודע מה, בטח התבלבלתי בימים.‬
‫איזה באסה. הבאתי דברים שהיא אוהבת.‬ ‫ד"ר פפר ומלא טוויזלרס.‬
‫אפשר אחד?‬
‫אז אתה כאן לבד?‬
‫כן, אימא שלי הלכה לעבודה בבית הספר שלך,‬
‫ודוד דנקן נסע היום לבוסטון.‬
‫אז מה אתה עושה?‬
‫סתם שיעורי בית.‬
‫בודי.‬
‫אתה לא מבין שזו ההזדמנות שלך לעשות חיים?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫יש לך את כל הכוח הזה,‬
‫ואתה יכול לעשות איתו מה שבא לך.‬
‫אז למה שלא נחיה קצת?‬
‫זה היה נהדר, אבל נראה שקינסי לא תגיע.‬ ‫כדאי שאחזור.‬
‫אבל יש עוד כל כך הרבה דברים שנוכל לרסק.‬
‫אני די מרוסק בעצמי.‬ ‫-אז בוא נשחק עם המפתחות האחרים.‬
‫בעצם יש מפתח אחד שתמיד רציתי לנסות.‬
‫איזה מהם?‬
‫מפתח הרוחות.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫- בית חולים פסיכיאטרי מק'ללן -‬
‫אולי אני קשוחה מדי כלפי גייב.‬
‫הגירושים של הוריו בטח הרסו אותו.‬
‫אולי הם גרמו לו להרגיש‬ ‫שהוא לא יכול לבטוח באנשים.‬
‫לסקוט היה בלגן בראש.‬
‫אהבתי את זה.‬
‫הבאתי לך מים.‬ ‫-תודה.‬
‫כל כך מתוק מצידך‬ ‫לבוא לבקר את ארין כל שבוע.‬
‫אין לה הרבה מבקרים.‬ ‫-היא הייתה חברה טוב של אבא שלי.‬
‫אני חושבת שאני פשוט מפחדת לאבד אנשים.‬
‫אני רואה את מה שטיילר עובר עם ג'קי.‬
‫היא מתחילה להתבגר ולאבד את הקסם.‬
‫כולנו נאבד זה את זה.‬
‫אנחנו חייבים למצוא דרך.‬
‫חשבנו שכשמתבגרים פשוט שוכחים.‬
‫מצאנו דרך לזכור.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה יכול לבוא לפגוש אותי בבית החולים?‬ ‫-כן, למה? מה קורה?‬
‫פשוט תבוא.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫תתכונן. זה הולך להדהים אותך.‬
‫אל תעורר יותר מדי ציפיות.‬ ‫-בלתי אפשרי.‬
‫אתה בטוח שאני יכול…‬
‫מותר לי להשתמש בו.‬
‫חוץ מזה, אם אימא שלי תחזור הביתה‬ ‫ותראה את שתי הגופות שלנו על הרצפה,‬
‫היא תשתגע.‬
‫קח את זה.‬
‫טוב, אבל אל תקשקש לי על הפרצוף או משהו.‬
‫וואו, אני לא מאמין שמעולם לא חשבתי על זה.‬
‫אבל אני לא אעשה את זה. אני מבטיח.‬
‫על החיים ועל המוות.‬
‫די מגניב, אה? תהנה!‬
‫כמובן שאהנה, חתיכת פרחח.‬
‫סליחה.‬
‫אתה צ'מברלין לוק?‬
‫כן.‬
‫היי, אני גייב.‬
‫אני יוצא עם צאצאית שלך, קינסי.‬
‫אה, קינסי.‬
‫היא באה איתך?‬
‫לא זה…‬
‫זה סוג של סוד שאני נמצא כאן.‬
‫תראה, היא חשובה לי מאוד.‬ ‫אני רוצה לתת לה מתנה.‬
‫אני רוצה להכין לה מפתח קסום חדש.‬
‫זאת לא משימה קלה.‬
‫קשה מאוד להשיג את החומר עצמו.‬
‫זה העניין.‬
‫אני חושב שמצאתי חתיכה ממנו במערות.‬
‫במערות?‬
‫מעולם לא היה רעיון טוב לרדת לשם.‬
‫אני יודע,‬
‫אבל הייתי מסכן הכול בשבילה.‬
‫אז אתה מאוהב.‬
‫על איזה מין מפתח אתה חושב?‬
‫יש לי כמה רעיונות.‬
‫אבל זה מה שרציתי לשאול אותך.‬
‫איך נותנים למפתח את מטרתו?‬
‫איך אוודא שהוא יעבוד כפי שאני מתכוון?‬
‫ובכן, בדיוק כך.‬
‫כוונה.‬
‫תוך כדי יצירת המפתח,‬ ‫יש לרכז את כל מחשבותיך,‬
‫ולדמיין בדיוק את מה שברצונך שהמפתח יעשה.‬
‫אבל הדבר החשוב ביותר‬
‫הוא שיש להוסיף טיפה מהדם הטרי שלך.‬
‫אם תעשה זאת,‬
‫יהיה לך מפתח שיראה לקינסי‬ ‫מה באמת נמצא בליבך.‬
‫אני מודה לך מאוד, אדוני. תודה.‬
‫בהצלחה לך, בחור צעיר.‬
‫איך היה?‬ ‫ממש כיף! תודה.‬
‫ניסית לעוף דרך קירות?‬ ‫-סליחה, אין לי זמן לדבר. אני חייב ללכת.‬
‫אוקיי.‬
‫ביי!‬
‫אתה זוכר כששאלנו את אלי‬ ‫איך היא זוכרת קסמים‬
‫למרות שהיא מבוגרת?‬
‫היא אמרה שהם מצאו דרך לזכור.‬
‫"הם".‬
‫שומרי המפתחות.‬
‫ארין היא השומרת היחידה שנותרה.‬ ‫-כן.‬
‫אם ניכנס לראש שלה,‬
‫אולי נוכל למצוא זיכרון‬ ‫שקשור לדבריה של אלי,‬
‫איך הם זוכרים.‬
‫ואז נוכל לגרום לכך שלעולם לא נשכח.‬
‫לא נסתכל על שום דבר‬ ‫שאנחנו לא אמורים לראות.‬
‫לא ניגע בשום דבר.‬
‫אנחנו לא רוצים להחמיר את מצבה.‬
‫למה אין עוד ארין?‬
‫אני לא יודעת. זה מוזר.‬
‫יכול להיות שאין שם כלום.‬
‫עלינו לנסות בכל מקרה.‬
‫היי, קינס, בואי תראי את זה.‬
‫וואו, היא אף פעם לא באמת‬ ‫המשיכה הלאה אחרי אבא.‬
‫הגיוני.‬
‫היא במצב קטטוני מאז שהיא הייתה בגילנו.‬
‫בוא נמשיך לחפש.‬
‫טיילר!‬
‫שם!‬
‫איך יוצאים מכאן?‬
‫אני מרגיש משהו!‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫הלו?‬
‫תגידו לה לעזוב אותי!‬
‫למי?‬ ‫-דודג'!‬
‫דודג' איננה.‬
‫אני קינסי.‬ ‫-הו! אוקיי.‬
‫וזה טיילר.‬
‫מי אתם?‬
‫אנחנו הילדים של רנדל.‬
‫אתם מה?‬
‫ארין,‬
‫היית פה כל הזמן הזה?‬
‫מה זאת אומרת "כל הזמן הזה"?‬
‫נלכדת פה?‬
‫איך אתם יודע שדודג' איננה?‬
‫כי שלחנו אותה בחזרה למקומה,‬
‫אל מה שנמצא מאחורי הדלת השחורה.‬
‫את בטוחה עכשיו.‬
‫אני מבטיח.‬
‫פשוט בואי איתנו.‬
‫אנחנו נוציא אותך מכאן, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫מה זה המקום הזה? איפה אנחנו?‬
‫אנחנו בבית החולים.‬
‫זאת…‬
‫זאת את.‬
‫את רוצה ש…‬
‫לא.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫- מבוסס על הרומן הגרפי מבית IDW‬ ‫מאת ג'ו היל וגבריאל רודריגז -‬
‫תרגום כתוביות: דניאל מוריס‬