МЕТІСОН, МАССАЧУСЕТС
Бачиш якісь сліди?
Ні, сер.
Куди тепер?
Тихо.
Що це?
Що це, на бога?
Що це?
Вони напевне пішли сюди.
Капітане.
Вони знайшли нас.
Тоді дамо відсіч.
Вони не могли далеко зайти.
На що ми дивимося?
Нагнися!
Гоуве! Пригнися!
Який саме воно має вигляд?
Схоже на свинець.
Це дуже рідкісна річ у цьому світі, тому починаймо шукати.
-Свинець? -Так.
Такі сірі камінці?
Сіре каміння.
Якби ж то тут десь було сіре каміння.
Можеш уявити, що якби куля, яка вилетіла з цих дверей,
пролетіла на два сантиметри лівіше від Іден
ти була б лише шматком металу на землі?
Так, але вона влучила.
Що ви тут робите? Ці печери затоплює під час припливу.
Перебувати тут заборонено.
Це так дратує. Що ви тут взагалі робите?
Хіба ви не маєте рятувати кораблі абощо?
Що це, в біса, таке?
Припиніть негайно й підніміть руки.
Якщо ти так кажеш.
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
НА ОСНОВІ КОМІКСУ IDW ДЖО ГІЛЛА Й ГАБРІЕЛЯ РОДРІҐЕСА
ПРЕМ'ЄРНИЙ ПОКАЗ БРИЗКИ
7 ВЕРЕСНЯ 20:00! КІНОТЕАТР НА НАБЕРЕЖНІЙ
Позичиш Головний?
Ага, у тебе Ключ, що лагодить? Треба підлатати сукню на прем'єру.
Тримай.
Нервуєшся?
Якщо чесно, аніскілечки.
«Про головну роль у малобюджетному фільмі, в якому лиходій — гігантський лобстер».
-Добре, що ти більше не знаєш страху. -Це не малобюджетний фільм.
Це фільм без бюджету.
А лобстер насправді не лиходій.
Його радше неправильно зрозуміли.
Пробач.
-Ти ж підеш, так? -Жартуєш?
Нізащо б не пропустив.
Боді, це ти?
Боді?
Боді, що ти…
Хтось же його заніс сюди…
отже, можна і винести.
Як ти…
Я не…
Я знайшов новий ключ.
Назвав ключем Геркулеса, бо він дарує суперсилу.
Ти знайшов ключ? Я…
Якби ж ти могла пам'ятати про чари. Було б набагато простіше.
Про що пам'ятати?
Що ти тут робиш?
Переношу речі, щоб підготувати кімнату для Данкана.
Який ти молодець.
Здається, він дуже радий, що житиме в нас.
А як ти пересунув диван?
Тобі Тайлер допоміг?
Я, типу, сам це зробив.
Овва, мій маленький чоловік.
Ти стаєш таким сильним!
Крутий пасок.
-Ти знайшов його в одній з коробок? -Я знайшов його в одній з кімнат.
Гаразд. Не забудь,
сьогодні на вечерю приїдуть Данкан і Браян.
Гей, подай линву!
БРИЗКИ
-Хотів підкрастися? -Можливо.
Щоб ти знав, цей костюм важко не помітити.
І він видає дивні звуки від тертя.
Це тертя — не лише звук.
Як справи?
Неоднозначно, якщо чесно.
Коли люди бачать костюм, вони або хочуть прийти на показ,
або ж не дуже цього хочуть.
Але в мене є ідея.
Так?
Ми могли б разом попрацювати на вулиці.
Зацураний лобстер,
ековоїн пліч-о-пліч з прекрасною героїнею. Може спрацювати.
Перепрошую. Що відбувається?
Боже мій, працює.
Добридень.
Ми влаштовуємо світову прем'єру нашого фільму «Бризки»
в «Кінотеатрі на набережній».
О, це не новий ресторан морепродуктів?
Ні, це кіно.
Ми подумаємо.
Гаразд!
Навряд чи вони прийдуть.
-Ходімо за морозивом. -Так.
Там є дошка оголошень, розвішаймо афіші.
-Так. -Можна привітатися зі Скотом.
Скот пішов.
Він дуже зайнятий завершенням фільму, і йому треба було ще попрацювати.
Ясно.
Я все одно повішу тут афіші. Зараз повернуся.
Отже, мій учитель вважає,
що в ці універи я пройду, у ці — неясно,
а в ці я б дуже хотіла, але цього, напевне, ніколи не буде.
Ти розумна. Організована.
Гарна учениця. Який коледж від тебе відмовився б?
Треба про це поговорити. Як далеко ми будемо одне від одного?
Що думаєш?
Ходімо розважимося. Прогуляймося до маяка.
-Я не можу. -Ну ж бо.
Я прочитала лише половину заданого, а в школу вже через тиждень.
Точно. Але те, що ти проведеш його, сидячи вдома й читаючи книжки,
геть сміховинно.
Я могла б читати не вдома.
У мене є краща ідея.
Добре.
Вуаля! Завдання виконано.
Читанням треба насолоджуватися.
Ти й насолодилася. Просто дуже швидко.
Найголовніше, що тепер ми можемо тусуватися
і насолоджуватися залишком літа.
До того ж кому виповнюється 18 через кілька тижнів?
-Треба придумати щось грандіозне. -Грандіозне?
Це висока планка.
Я про все подбаю.
Привіт, Деніеле.
Приніс тобі помідорів з грядки.
Це так люб'язно.
Заходь.
Можеш зачинити двері?
Хочу поговорити про ситуацію з Еллі.
Є якісь новини?
І так, і ні.
Коли хтось зникає або його вбивають,
прозвучить жорстко, але є часове вікно,
коли найбільше шансів розкрити справу.
Після цього шанси на розкриття злочину
суттєво зменшуються.
Зараз така ситуація зі справою Еллі.
Минуло три місяці.
У нас жодної нової зачіпки.
Справі дадуть статус нерозкритої.
З'явиться щось нове — візьмемося знову.
А якщо ні — нічого не вдієш.
Ви зробите якусь заяву?
Не зараз.
Через п'ять років її офіційно визнають померлою.
Деніеле.
Я знаю, ти зробив усе, що міг.
Все одно боляче.
Пробач.
Ви підтримуєте зв'язок з Руфусом? Як він?
Боді з ним спілкується.
Він досі в Небрасці в тітки й дядька.
Здається, у нього все добре, враховуючи ситуацію.
Що ж,
принаймні це добре.
Чорт.
Що це за речі?
Нудьга.
АКАДЕМІЯ МЕТІСОНА ГУРТОЖИТОК ФОРМАНА
Зачини двері.
Що воно має робити?
Тепер потрібне місце для експериментів.
Матінко рідна.
Це просто лежало тут?
Там, за коробками.
Тут колись жив гігантський пацюк.
Пацюк? Серйозно?
Ти колись бачив такого пацюка?
Ні, але торік нам у школі показували череп пацюка, і він був такий самісінький.
-Не віриться. -Серйозно?
А ти б повірив,
що в'їдеш у будинок з купою чарівних ключів?
Гаразд. У мене є план.
Добре.
Який?
Ми дістанемо величезний круг сиру і зробимо гігантську пастку.
-Це не смішно. Я серйозно! -Дуже велику.
Що це за гігантський пацюк? Куди зникла решта ключів?
-Що сталося з Еллі? -Що тебе вкусило, друже?
Те, що ми розібралися в кількох ключах,
нічого не означає. Ми ще так багато чого не знаємо.
Маєш рацію, ми всього не знаємо, та ми знаємо напевне, що Додж більше нема.
Усе інше ми з'ясуємо. Добре?
І це створіння померло дуже давно,
тому не треба пріоритизувати його в списку наших проблем.
Гаразд, але воно все одно має бути в списку.
Кінзі, що ти робила влітку?
Не вилазила з власної голови.
Не знаю. Читала, дивилася фільми, займалася мистецтвом.
І щотижня провідувала Ерін Восс, давню подругу Ренделла,
яка лежить у лікарні.
Це гарно.
-У неї, мабуть, мало відвідувачів. -Я геть не проти.
Я її погано пам'ятаю.
О, ледь не забув, Тайлере, я придумав для нас крутий проєкт.
Що це?
Ґрейсі.
-Ґрейсі? -Ґрейсі.
Мій Pontiac GTO 1969 року.
Завжди хотів її відреставрувати, а зараз ідеальна нагода.
Її перевезуть сюди, і ми могли б попрацювати над нею разом.
Ти ж знаєш, що я не тямлю в машинах?
Навчишся! Тобі сподобається.
Не грубіяньте, сер!
Я попросив передати мені тарілку.
Прошу.
О боже.
Що?
Треба практикуватися!
Браян постійно слухає курси японської.
Дуже вражає.
Моя терплячість.
-Надовго в Японію? -На шість місяців.
У моєї юрфірми з'явилися міжнародні клієнти.
Це буде така пригода!
Справжні пригоди почнуться, коли Браян повернеться.
Ми беремо шлюб.
-Справді? Що? -Боже мій!
Неймовірно!
Справді? Це так чудово. Ви відразу до головного.
Хотів написати «ми заручені» на пирозі,
але подумав, що це відстій…
-Будьмо. -Будьмо!
Будьмо!
-Вітання! -Будьмо!
Ви вже говорили про те, де хочете взяти шлюб?
Краще б тобі сказав Данкан,
але ми думаємо зробити це прямо тут, на землі Дому ключів.
Це було б неймовірно.
Але…
-Ти певен, що Данкан цього хоче? -Це була його ідея.
Він ціпенів при згадці про це місце, поки ви не переїхали.
Дякую. Ми подбаємо про нього, коли ти поїдеш. Обіцяю.
Я знаю.
А в тебе як справи?
З кимось зустрічаєшся?
Ні, поки ні.
Я ще не думала про це.
Бачу, досі носиш обручку.
Так.
Мабуть, не варто.
Це просто звичка.
Я вважаю, ти приголомшлива.
Будь-якому хлопцю неймовірно пощастило б мати тебе у своєму житті.
Коли ти будеш готова.
Ого, дуже добре.
-Ага, добре. -Правда!
Ви не вмієте читати? В'їзд заборонено.
-Ви про той знак? -Ті два знаки?
Хто ви, в біса, такі?
Нові власники цього місця,
тому забирай своє лахміття і шуруй звідси.
Що ти сказав?
Він сказав,
забирай своє лахміття і шуруй.
Я скажу вам, що зроблю.
Я порахую до п'яти, щоб ви розвернулися і забралися звідси.
Генофонд без нього не постраждає.
Один.
Два!
Три, чотири, п'ять.
На, закопай його. Я принесу ящики.
Серйозно?
Так, серйозно.
Чому він просто не звалив?
Бо ці шматки м'яса — ідіоти.
Уже майже готово?
Не підганяй мене.
Пора в кінотеатр. Скоро почнеться прем'єра.
Напевно, можна якось обійти це правило,
що демон не може забрати ключ у Лока.
Можна я буду Кінзі?
Спробуй.
Не вийшло.
Хочеш знати чому?
Упевнена, ти мені скажеш.
Ключ ідентичності не перетворить тебе на реальну людину.
З його допомогою можна лише створити когось геть нового.
Ти стала Лукасом, а він був реальним.
Я не стала Лукасом — я ним уже була.
Просто це був новий образ.
Навіщо тобі перетворюватися на Ґейба?
Бо ніхто не підозрюватиме малого зубрилу,
закоханого в Кінзі.
Ти вдаєш це дуже переконливо.
Навіть занадто переконливо.
Я тебе сюди привела.
Можу і позбутися.
Коли завгодно.
Зрозуміло?
Добре.
Збирайся. Не хочу пропустити червону доріжку.
Ти лобстер. Тебе ніхто навіть не впізнає.
ПОКАЗУЄТЬСЯ БРИЗКИ — СВІТОВА ПРЕМ'ЄРА
Вітаю, дякую, що прийшли. Проходьте. Дякую, що прийшли.
Ні! Перші три ряди тільки для VIP-гостей! Ми домовлялися про це на пробі!
Даґу. А якщо фільм нікому не сподобається? Якщо вирішать, що це лайно?
Тобі зараз потрібен психолог чи організатор? Я не можу бути обома.
Скоте?
О! Привіт.
Вітаю.
Неймовірно. Як ти все це зорганізував?
Що? Сумніваєшся в моїй викрутності?
Ні, тут за все відповідає Даґ. Я попросив про послугу.
Ти дуже гарна.
Дякую.
Ти десь пропав улітку.
Так, сфокусувався на фільмі, сама розумієш.
Рада тебе бачити.
Так, і я тебе.
Знайди мене пізніше, бо мені треба з тобою поговорити.
Добре.
Привіт! Важливий вечір, друже!
Як ти? Вітаю.
Так. Дякую.
Так приємно знову з усіма зустрітися.
Так.
Йо! Зробімо командний знімок! Давайте!
Добре, друзі. Прекрасно!
Добре, скажіть «Бризки»!
Бризки!
Чудово. Тепер з головними акторами і режисером.
БРИЗКИ
Важливий вечір! Друзі, привіт!
-Привіт! Рада, що ви всі тут. -Гарна клішня, малюче.
Хто тут малюк?
З вас 13,50.
Дозвольте мені. Зірки кіно не мають платити за попкорн.
І ще три попкорни й газованки, будь ласка.
Ви теж у фільмі?
О ні. Лише моя донька.
Просто… Ви схожі на якусь акторку.
Дякую.
Ти все ще нічого, Ніно.
-Радий, що починається школа? -Не дуже.
Діти вважають мене диваком.
Диваки можуть бути крутими. Я дивак.
Це правда. Ти зустрічаєшся з моєю сестрою.
Агов!
Гей, Боді!
Привіт!
Ти Кінзі, так?
Так.
Перепрошую за нав'язливість. Але ти така офіґенна в цьому фільмі.
Справжня Ріплі, але в куди кращому одязі.
До речі, я Еббі. Щойно перевелася в Академію Метісона.
Дякую, але ще ніхто не бачив фільму.
Як ти…
-Ви вже познайомилися. Круто. -Так, привіт.
Ми з Еббі все літо просиділи разом у темряві.
Тобто в монтажній. Еббі написала всю музику.
Вийшло шалено. Наче Goblin зустрічаються з Карпентером.
Ну, це була співпраця.
Слухай, «Тема Нефропіди» — це все твій темний, збочений розум.
Кортить почути.
Так.
Добре, заходимо. По місцях. Готові?
-Так. -Так.
БРИЗКИ
Даґі!
Хлопче, обережно!
Остіне, це ти?
Ні!
Впевнений, що тобі не буде страшно?
Я бачив і страшніше.
Добре.
Це справжні тортури. Помираю з голоду.
Усе сплачено.
Дякую.
Я кажу собі, ще п'ять хвилин. Я думала, він хороший хлопець, але…
Можна мені три хот-доги, начос із сиром з подвійним сиром
і ще один великий попкорн?
І це все одній тобі?
Щось не подобається?
У тебе, мабуть, надшвидкий метаболізм
з таким задком.
Вибач. Забув. Більше не можна робити дівчатам такі компліменти.
Тобі подобається моє тіло?
Звісно. Тобто як воно може не подобатися?
Дякую. Мені воно теж подобається.
Отримала кілька місяців тому.
-Що отримала? Що… -Нічого…
Збігаю в туалет.
Зараз? Скоро наша сцена.
Хочеш?
-Ти сказилася? -Обслуговування тут відстій.
Дивно, що ніхто не відкусив йому обличчя раніше.
Вставай!
Уже кінець фільму. Треба прибрати й позбутися його!
Зараз же, Іден, вставай!
Я більше люблю лобстера засмаженим.
Ой! Пробач. Сходжу за серветками.
Ні, усе гаразд. Я піду.
Гарний фільм, місіс Лок?
Що ти зробив?
Не розумію, про що ви.
Ти щойно був тут з дівчиною.
Я тебе бачила.
-Ні. -Так.
Ви тягли підлогою хлопця, який продає попкорн.
-Я щойно прийшов із вбиральні. -Але…
Ні, але ж я…
Ні, я тебе бачила.
Ви добре почуваєтеся?
От ти де. Ти пропустив розв'язку.
Вибач.
Я бачив це зблизька. Коли ми знімали, пам'ятаєш?
У багатьох сенсах Нефропіда — трагічний герой.
Він фатально закоханий у жінку, з якою ніколи не зможе бути.
Саме так. Саме в цьому й сенс.
А ці спецефекти!
Такі разючі! Як половина з них взагалі можлива?
Ну…
дрібка кінематографічної магії.
Було неймовірно.
Я тобою пишаюся, навіть попри все це кровисько.
Дякую, мамо.
Усе від батька. Він грав у шкільному театрі.
-Справді? -Так.
До речі, ти мій улюблений монстр.
Хочу, щоб ти вбив мене в сиквелі.
Так, треба це влаштувати.
Ми на вечірку. Ви йдете?
Ще питаєш.
Круто.
Я не зможу дивитися на суші після вигляду тієї риб'ячої голови.
Мені знадобилися три дні, щоб зробити ці кадри. Дуже практично.
Круто. Молодець.
Дякую.
Досі намагаюся переконати Савіні, що це мистецтво не щезає.
Гей, стає незручно ховати ключі від Еббі.
Мабуть, треба їй сказати. Звісно, якщо ви не проти.
Вона вже стала частиною загону.
Звісно, у цьому є сенс.
-Так? -Так.
Круто.
Йо, Іден!
Крихітко, де ти пропадала все літо?
Так, я взагалі тебе не бачила.
Мабуть, це через якогось нового хлопця?
Так! Типу того.
Піду по пунш.
Ти ледь не зіпсувала вечір, бо не можеш себе опанувати.
У мене терпіння лишилося отак.
Я постійно чую «я» і не чую «ми». Навіщо я тобі допомагаю?
Бо я тобі так сказав.
Запам'ятай, я відлуння. Я не можу померти.
Ти, з іншого боку…
Тепер ходімо.
Гей, де ти був?
Мені щось недобре.
Так, я, мабуть, піду додому.
Серйозно?
Вибач. Я знаю, що для тебе це важливий день.
Але обіцяю, я загладжу провину.
Поговоримо завтра.
Досі холодно?
Тепер тепліше.
Досі під враженням від спецефектів.
Водорості обмотали талію того хлопця
і підняли його на маяк,
як вони вклалися в шкільний бюджет?
Очевидно, що їм допомогли.
Що? Батьки Даґа — таємні мільйонери?
Ні, але в них були ключові жертводавці.
Справді не розумієш, що я… Вони використали ключі, Джекі.
Які ключі?
Ти жартуєш?
А ти?
Ти щойно бачила, як я розпалив вогнище.
Так, тепер пригадую.
Вибач, не знаю, що сталося. Просто відволіклася.
Кінзі!
Привіт!
Привіт! Я тебе шукав.
Знайшов!
Слухай. Я хочу тобі дещо сказати.
Отже…
Ви з Еббі зустрічаєтеся? Вона класна. Це чудово.
Ні. Тобто, так, вона класна.
Впевнений, її дівчина Бет погодилася б.
Ні, ми з нею просто друзі.
Я про дещо інше.
Я подав заяву, радше з цікавості й особливо не сподіваючись,
на кінопрограму в Рочестерський коледж.
І, о диво, вони зі мною зв'язалися,
вибирають між мною і ще одним претендентом.
-Вже подаєш документи в коледж? -Так, ні. Коледж в Англії не такі.
Цей типу школи-інтернату.
Але якщо мене візьмуть,
я поїду через кілька тижнів.
Кілька тижнів?
Так. Повернуся в Англію.
Савіні не знають, і я страшенно хочу їм розповісти,
але тобі я хотів сказати першій.
Я надіслав їм «Бризки», і вони були в шоці. Вони в захваті.
Звісно. Ти перевершив сам себе.
Той інший, мабуть, якийсь наступник Крістофера Нолана.
У мене жодного шансу, але про всяк випадок
я… я не хотів, щоб це було несподіванкою, розумієш?
-Дякую, що розказав. -Так.
Я дуже рада за тебе.
-Правді? -Так.
Якщо цей фільм і хороший,
то це завдяки тому, що ти була серцем усієї цієї справи.
-Наша фірмова витівка! -Тримай.
Боюся питати.
Ага, апельсиновий сік, гавайський пунш і три різновиди шнапсу.
Ми назвали його «Бризками».
Бо якщо забагато випити, оббризкаєш усе блюваками.
Вони зрозуміли.
За режисера і його музу.
-Будьмо. -Будьмо.
БРИЗКИ
Привіт, Рокі Роуд!
Що ти тут робиш?
Ти мені скажи. Це твоя голова.
Ні.
Ні, я не хочу, щоб ти тут був.
Ти в цьому впевнена?
Ти не можеш припинити про мене думати.
Ще й як можу.
Ти вже скучила за мною, чи не так?
Якби ти зробила інший вибір…
Я вже про тебе не думаю.
Привіт.
У тебе є секунда?
Її погляд був таким, як буває в мами.
Вона нічого не пригадує про ключі?
Ми знали, що дорослі не пам'ятають про чари.
Ми просто…
не знали, коли це починається.
Я усвідомив,
що Джекі виповнюється 18 через три тижні.
А тобі буде 18 через кілька місяців.
Гаразд, у нас є ще час.
-Час для чого? -Змінити це.
-Можливо. -Гей.
Ми так далеко зайшли.
Ми щось придумаємо.
Форма готова. Що з металом?
Розплавився, як на мене.
Переклад субтитрів: Людмила Речич