Noen tegn til dem?
Nei, sir.
-Hvor går vi nå? -Vær stille.
Hva er det?
Hva i Herrens navn?
Hva er dette?
De må ha gått denne veien.
Kaptein.
De har funnet oss.
Da må vi kjempe her.
De kan ikke være langt unna.
Hva er vi vitne til?
Dukk!
Howe! Dukk!
Hvordan ser det ut?
Det ser ut som bly.
Det er veldig sjeldent i denne verdenen, så begynn å lete.
-Bly? -Ja.
Som gråstein?
Gråstein.
Om jeg bare kunne finne gråstein.
Har du tenkt på at kulen som fôr ut døren, kunne ha gått like til venstre for Eden?
Da ville du kun vært en metallklump på bakken.
Men den bommet ikke.
Hei, hva gjør dere her? Grotten flommer over ved høyvann.
Ingen får være her.
Dette er veldig irriterende. Hva gjør dere her?
Burde ikke dere redde skip eller noe?
Hva pokker er det?
Stopp nå, og opp med hendene.
Hvis du sier det.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BASERT PÅ TEGNESERIEN AV JOE HILL OG GABRIEL RODRIGUEZ
PREMIERE THE SPLATTERING
7. SEPT. 20.00! STRAND THEATER
Har du Hodenøkkelen?
Har du Reparasjonsnøkkelen? Jeg må fikse kjolen min.
Vær så god.
Er du nervøs?
Jeg har det helt greit.
"Om å spille i en lavbudsjettfilm der skurken er en hummer."
Én fordel ved at du fjernet frykten.
Det er ikke en lavbudsjettfilm. Det er en nullbudsjettfilm.
Og hummeren er ikke egentlig en skurk. Han er mer misforstått.
Beklager.
-Du kommer, sant? -Tuller du?
Jeg går ikke glipp av det.
Bode, er det deg?
Bode?
Bode, hva er det du…
Noen fikk den inn hit,
da skal det være mulig å få den ut.
Hvordan…
Jeg forstår ikke…
Jeg fant en ny nøkkel.
Jeg kaller den Herkules-nøkkelen, den gjør deg sterk.
Fant du en nøkkel? Jeg…
Jeg skulle ønske du kunne huske magi. Det ville vært mye lettere.
Huske hva?
Hva gjør du her oppe?
Flytter ting for å fikse Duncans rom.
Det er veldig snilt av deg. Jeg tror han gleder seg til å bo med oss.
Hvordan flyttet du sofaen?
-Hjalp Tyler deg? -Jeg gjorde det på egen hånd.
Jøss, min lille mann.
Du er blitt så sterk!
Det er et kult belte.
-Fant du det i en av boksene? -Jeg fant det i et av de andre rommene.
Greit. Ikke glem at Duncan og Brian kommer på middag i kveld.
Hei, kast tauet til meg!
-Prøvde du å snike deg innpå meg? -Kanskje!
Bare så du vet, det kostymet stikker seg ut.
Det lager også en rar gnisselyd.
Gnissingen lager ikke bare lyd.
-Hvordan går det? -Det er ganske binært.
Folk ser kostymet og vil enten komme på premiere eller ikke.
Men jeg har en idé.
Jaha?
Jeg tenkte vi kunne samarbeide.
En hummer og en vakker heltinne hånd i hånd. Jeg tror det funker.
Unnskyld meg. Hva handler dette om?
Herregud, det funker.
God ettermiddag.
Vi har verdenspremiere på filmen vår, The Splattering,
på Strand Theater.
Det er ikke en ny hummerrestaurant?
Nei, det er en film.
Vi kommer kanskje.
Ok.
Jeg tror ikke de kommer.
-Vi kjøper en is. -Ja.
De har en oppslagstavle der inne.
-Ja. -Vi kan si hei til Scot.
Å, Scot sluttet.
Ja, han ble opptatt med å fullføre filmen, han trengte mer tid til å jobbe med den.
Å, ok.
Jeg henger opp en plakat uansett. Jeg kommer straks tilbake.
Basert på samtalen med rådgiveren
er disse sannsynlige, disse mindre sannsynlige,
og disse er ønskeskoler jeg kan glemme å komme inn på.
Du er smart, strukturert og flink. Hvilket universitet vil ikke ha deg?
Vi burde snakke om dette. Hvor langt vi skal være fra hverandre.
Hva tenker du?
La oss gå ut og nyte dagen. Vi kan gå en tur ved fyrtårnet.
-Jeg kan ikke. -Kom igjen.
Jeg må få unna sommerlesingen, vi begynner på skolen om en uke.
Og tanken på at du skal sitte inne og lese bøker er latterlig.
Jeg kan lese ute.
Jeg har en bedre idé.
Ok.
Voilà! Sommerlesing ferdig.
-Man skal nyte leseprosessen. -Det gjorde du. Prosessen var rask.
Det viktigste er at vi nå får tid til å være sammen
og nyte resten av sommeren.
Og er det ikke noen som fyller 18 om noen uker?
-Vi må gjøre noe episk for å feire. -Episk?
Du legger listen høyt.
La meg ordne den saken.
Hei, Daniel.
-Jeg har tomater fra hagen min til deg. -De er så fine.
Kom inn.
Lukker du døren?
Jeg vil informere om Ellie-situasjonen.
Er det noe nytt?
Ja og nei.
Når noen er savnet, eller potensielt drept,
har man best forutsetninger for å løse saken over en kort periode.
Etter det svekkes sjansene eksponentielt.
Det er der vi er med Ellies sak.
Det har gått tre måneder. Vi har ingen nye spor.
Vi klassifiserer den som en kald sak.
Dukker det opp noe nytt, agerer vi. Men ellers er det ingenting vi kan gjøre.
Går dere ut med en slags erklæring?
Ikke med en gang.
Etter fem år blir hun offisielt erklært død.
Daniel.
Jeg vet at du gjorde alt du kunne.
Denne svir.
Jeg er lei meg.
Har du hatt kontakt med Rufus? Hvordan har han det?
Bode snakker med ham.
Han er i Nebraska med tanten og onkelen.
Han ser ut til å ha det bra, alt tatt i betraktning.
Vel,
det er iallfall bra.
Søren.
Hva er alt dette?
Kjedelig.
FORMAN-INTERNATET
Lås døren.
Hva skal dette gjøre?
Nå trenger vi bare et sted å jobbe fra.
Herregud.
Var den bare her?
Der oppe, bak eskene.
På et tidspunkt bodde det en gigantisk rotte her.
En rotte? Seriøst?
Har du sett en så stor rotte?
Nei, men i fjor hadde vi en rotteskalle i klasserommet, og den så sånn ut.
-Usannsynlig. -Seriøst?
Mindre sannsynlig enn å flytte inn i et hus fylt med magiske nøkler?
Greit. Jeg har en plan.
Bra.
Hva?
Vi får tak i en kjempestor ost, så bygger vi en gigantisk felle.
-Det er ikke morsomt. Jeg mener det. -Veldig stor.
Hva er denne store rottegreia? Hvor er de andre nøklene?
-Hva skjedde med Ellie? -Hva er det med deg?
Bare fordi vi fant noen av nøklene,
tror vi at vi vet alt, men det er så mye mer vi ikke vet.
Du har rett, vi vet ikke alt, men vi vet at Dodge er borte.
Uansett hva som skjer, finner vi en løsning. Ok?
Og denne døde tydeligvis for lenge siden,
vi setter den ikke øverst på listen over bekymringer.
Greit, men den bør stå på listen.
Hva har du gjort i sommer?
Hun har knapt vært ute av eget hode.
Jeg vet ikke. Jeg har lest, sett på filmer og jobbet med kunsten min.
Hun har besøkt Erin Voss, Rendells gamle venn,
ukentlig på sykehuset.
Det er fint.
-Hun får ikke mye besøk. -Jeg liker det.
Jeg husker henne knapt.
Jeg glemte nesten å nevne dette. Ty, jeg har et kult prosjekt til oss.
Hva da?
Gracie.
-Gracie? -Gracie.
Min klassiske 1969 Pontiac GTO.
Jeg har ønsket å restaurere henne, det er perfekt nå.
Hun blir transportert hit, vi kan jobbe på henne sammen.
Du vet at jeg kan null om biler?
Du lærer! Du vil elske det.
-Hvordan våger du å fornærme meg? -Jeg ba deg sende den tallerkenen.
Å!
Bare hyggelig.
Du store.
Hva?
Jeg må øve!
Brian har hørt på japanske språkprogrammer.
Det er imponerende.
Min tålmodighet.
-Blir du lenge i Japan? -Et halvår.
Advokatfirmaet har fått nye klienter.
Det blir et eventyr!
Det virkelige eventyret begynner etter Tokyo.
Vi skal gifte oss.
-Seriøst? Hva? -Herregud!
Fantastisk!
Seriøst? Så bra. Så sa dere ingenting før nå.
Jeg skulle skrive det på en kake, men jeg tenkte det var teit, så…
-Skål -Skål!
Skål.
-Gratulerer! -Skål!
Har dere snakket om hvor dere vil gifte dere?
Jeg burde nok la Duncan si det, men vi tenkte å gjøre det her i hagen.
Det ville vært utrolig.
Men…
-Vil Duncan det? -Det var hans idé.
Han blokkerte ut dette stedet før dere kom.
Takk. Vi skal ta godt vare på ham mens du er borte.
Det vet jeg. Hva med deg?
Har du møtt noen?
Nei, ikke ennå.
Jeg har ikke gjort meg selv tilgjengelig.
Du har på ringen ennå.
Ja.
Jeg burde nok ikke.
Det er bare en vane.
Jeg syns du er utrolig.
Enhver fyr ville vært maks heldig med deg i livet sitt.
Når du er klar.
Jøss, det var veldig bra.
-Ja. -Det var det!
Forstår dere ikke hva ingen adgang betyr?
-Mener du skiltet der bak? -Begge skiltene.
Hvem i helvete er dere?
Vi skal ta over stedet,
så pakk sakene dine og stikk.
Hva sa du?
Han sa,
pakk sakene dine og stikk.
Nå skal dere høre her.
Dere stikker herfra innen jeg har telt til fem.
Ingen vil savne arvematerialet hans.
Én.
To!
Tre, fire, fem.
Her, begrav ham. Jeg henter kassene.
-Seriøst? -Ja, seriøst.
Hvorfor dro han ikke bare?
Fordi kjøttverdenen er full av idioter.
Er den nesten klar?
Den er klar når den er klar.
Vi må til kinoen. Premieren begynner snart.
Det må være en løsning på dette med "demoner kan ikke ta nøkler fra en Locke".
Kan jeg bli Kinsey?
Prøv.
Det fungerte ikke.
Vil du vite hvorfor?
Du kommer nok til å si det.
Identitetsnøkkelen kan ikke gjøre deg til en ekte person.
Du kan bare bruke Identitetsnøkkelen til å skape en helt ny person.
Du ble til Lucas, og han var ekte.
Jeg ble ikke Lucas, jeg var alt Lucas. Jeg trengte bare en ny stil.
Hvorfor bli til en som Gabe?
Fordi ingen vil mistenke ham for å være noe mer enn en nerdete gutt
som har forelsket seg i Kinsey.
Du er veldig overbevisende. Kanskje litt vel mye.
Jeg fikk deg hit.
Jeg kan bli kvitt deg.
Når som helst.
Forstår du det?
Bra.
Gjør deg klar. Jeg vil rekke den røde løperen.
Du er en hummer. Ingen kjenner deg igjen.
VISES NÅ - THE SPLATTERING VERDENSPREMIERE
Hei, takk for at dere kom. Gå inn. Takk for at dere kom.
Nei! De første tre radene er for VIP-er. Vi sa det under gjennomkjøringen!
Doug. Hva om ingen liker filmen? Hva om de syns den er dritt?
Vil du ha en terapeut eller en eventprodusent nå?
Scot?
Å! Hei.
Hei.
-Fantastisk. Hvordan fikk du dette til? -Hva? Tviler du på min oppfinnsomhet?
Nei, Doug jobber her. Han ba om en tjeneste.
Du ser bra ut.
Takk.
Har ikke sett deg i sommer.
Jeg har fokusert på filmen, og du vet.
-Det er godt å se deg. -Ja, deg også.
Finn meg senere, det er noe jeg vil snakke med deg om.
Ok.
Hei! Stor kveld!
-Hva skjer? Gratulerer. -Ja. Takk.
-Det er fint å ha alle samlet igjen. -Ja.
La oss ta bilde av alle delaktige!
Ok, folkens. Vakkert!
-Greit, folkens, si Splattering! -Splattering!
Flott. Hovedrolleinnehaverne og regissøren.
Stor kveld! Hei, folkens!
-Hei! Jeg er så glad dere kom. -Fin klo, lille mann.
Hvem er liten?
Det blir 13,50.
Å, tillat meg. Filmstjernene burde ikke kjøpe sin egen popkorn.
Og tre popkorn og brus til, takk.
Er du med i filmen?
-Nei. Bare datteren min. -Du ser ut som du kan være skuespiller.
Takk.
Du har det fortsatt, Nina.
-Er du spent på skolen neste uke? -Ikke egentlig.
-De andre syns jeg er rar. -Vel, rar kan være kult. Jeg er rar.
Det er sant. Du dater søsteren min.
Hei!
Hei, Bode!
Hei!
Det er Kinsey, sant?
Ja.
Unnskyld meg. Jeg må bare si at du var råkul i filmen.
Veldig Ripley, men med en mye bedre garderobe.
Jeg er Abby. Jeg begynte nettopp på Matheson Academy.
Takk, men ingen har sett filmen ennå.
-Hvordan… -Dere har møttes. Kult.
Abby og jeg tilbrakte sommeren i mørket sammen.
I redigeringsrommet, altså. Abby komponerte all musikken.
Den er råkul. En blanding av Goblin og Carpenter.
Det var et samarbeid.
"Nephropida's Theme"? Det er din mørke, skrudde hjerne.
Gleder meg til å høre det.
Ja.
Greit, la oss gå inn. Finn plassene deres. Er du klar?
Dougie!
Se opp!
Er det deg, Austin?
Nei!
Er ikke dette for skummelt?
Jeg har sett skumlere.
Ok.
Dette er faktisk tortur. Jeg sulter.
Det er på huset.
Takk.
Jeg sa til meg selv, vent litt. Jeg trodde han var en bra fyr, men…
Kan jeg få tre pølser, nachos med ekstra ost
og påfyll av popkorn?
Alt det kun til deg?
Er det problem?
Du må ha høy forbrenning
med den rumpa der.
Å.
Beklager. Det glemte jeg. Jeg kan ikke komplimentere rumper mer.
Liker du kroppen min?
-Ja. Hva er det å ikke like? -Takk.
Jeg liker den også. Jeg fikk den for noen måneder siden.
-Fikk hva? Hva? -Bare…
-Tar en rask dopause. -Nå? Vår store scene kommer.
Vil du ha litt?
-Kødder du med meg? -Det er dårlig service her.
Rart at ingen har bitt ansiktet av ham før.
Reis deg!
Filmen er snart slutt. Vi må rydde og bli kvitt ham!
Nå, Eden, reis deg!
Jeg foretrekker flammegrillet hummer.
-Å! Beklager. Jeg henter servietter. -Nei, det går bra. Jeg går.
Likte du filmen?
Hva har du gjort?
-Hva mener du? -Du var her med en jente.
Jeg så deg.
-Nei. -Jo.
Dere dro popkornfyren over gulvet.
-Jeg kom fra toalettet. -Men…
Nei, men jeg…
Nei, jeg så deg.
Føler du deg bra?
Der er du. Du gikk glipp av finalen.
Hei, beklager.
Jeg hadde orkesterplass under filmingen.
På mange måter er Nephropidae en tragisk helt.
Hans fatale tabbe var å falle for en kvinne han aldri kunne få.
Ja, akkurat. Det er akkurat det det er.
Og de effektene!
Fantastisk! Hvordan klarte de det?
Altså,
bare litt filmmagi, om du skjønner?
Det var utrolig.
Du gjør meg stolt, selv når du er dekket av blod.
Takk, mamma.
Faren din tok drama på highschool.
-Gjorde han? -Ja.
Forresten, du er mitt nye favorittmonster, kan du drepe meg i oppfølgeren.
Ja, det må vi få til, kompis.
Vi drar på festen. Kommer dere?
Selvsagt.
Kult.
Sushi blir ikke det samme etter å ha sett fiskehodet eksplodere.
Jeg brukte tre dager på å rigge scenen. Kjempepraktisk.
Bra. Godt jobbet.
Takk. Saviniene må forstå at dette ikke er en utdøende kunstart.
Det begynner å bli litt rart å skjule nøklene for Abby.
Jeg synes vi burde si det til henne. Hvis du vil.
Det føles som om hun er med i gruppen nå.
Det gir mening.
-Ja? -Ja.
Kult.
Hei, Eden!
Hvor har du vært i hele sommer?
Vi har ikke sett deg i det hele tatt.
Er det en ny fyr å klandre?
Ja! Noe sånt.
Jeg skal hente litt punsj.
Du ødela nesten kvelden fordi du mangler selvkontroll.
Og jeg er så nær.
Jeg hører mye "jeg", ikke mye "vi". Hvorfor hjelper jeg deg?
Fordi jeg ba deg gjøre det.
Husk at jeg er et ekko. Jeg kan ikke dø.
Når det gjelder deg…
Kom igjen.
Hei, hvor har du vært?
Hei, jeg føler meg faktisk ikke så bra.
-Ja, jeg tror jeg drar hjem. -Seriøst?
Beklager. Jeg vet at denne kvelden er viktig for deg.
Jeg gjør det godt igjen.
Vi snakkes i morgen.
Fortsatt kald?
Varmere nå. Jeg kommer ikke over de effektene.
Tangen som la seg rundt midjen hans og løftet ham opp til fyrtårnet,
hvordan går det på et studentfilmbudsjett?
De fikk åpenbart hjelp.
Hva? Er Dougs foreldre hemmelige millionærer eller noe?
Nei, de hadde noen nøkkelbidragsytere.
Forstår du ikke… De brukte nøklene.
Hvilke nøkler?
Tuller du?
Du så meg bruke en til å tenne bålet.
Ja, nå husker jeg det.
Beklager, jeg vet ikke hva som skjedde.
-Kinsey! -Hei!
Hei! Jeg så etter deg.
Du fant meg.
Jeg vil fortelle deg noe.
Så…
Du og Abby er sammen? Hun er fantastisk. Det er flott.
Nei. Jeg mener, ja, hun er fantastisk.
Kjæresten hennes, Beth, er nok enig.
Nei, hun og jeg er bare venner.
Det er noe annet.
For moro skyld, uten rare forhåpningene, søkte jeg på Rochester Colleges filmlinje.
De har faktisk kontaktet meg, det står mellom meg og en annen søker.
-Søker du allerede på college? -Det er annerledes i England.
Det er som en kostskole.
Men hvis jeg får plassen, drar jeg om noen uker.
-Noen uker? -Ja. Tilbake til England.
Å.
Saviniene vet det ikke, jeg ville fortelle dem det,
men måtte si det til deg først.
Jeg sendte inn The Splattering, og de digger den. De elsker den.
Selvfølgelig. Du var helt rå.
Den andre personen er sikkert Christopher Nolans arvtaker.
Jeg får den sikkert ikke, men i tilfelle
ville jeg ikke at dette skulle komme ut av det blå.
Takk for at du sa ifra. Jeg er glad på dine vegne.
-Ja? -Ja.
Hvis denne filmen er god,
er det fordi du fant sjelen i den.
-Vår signaturdrink! -Vær så god.
Jeg tør ikke spørre.
Ja, jus, Hawaiian Punch og tre forskjellige typer snaps.
Vi kaller den Splattering.
Hvis du drikker for mye av den, spruter du overalt.
De forstår det.
For regissøren og musen hans.
-Skål. -Skål.
Hei, Rocky Road!
Hva gjør du her?
Jeg vet ikke. Det er ditt hode.
Nei.
Jeg vil ikke ha deg her.
Er du sikker?
Du kan ikke slutte å tenke på meg.
Jo, det kan jeg.
Du savner meg allerede, sant?
Hvis du hadde tatt andre valg…
Jeg tenker ikke på deg lenger.
Hei.
Har du et øyeblikk?
Hun fikk det samme blikket som mamma får.
Hun husker ikke noe om nøklene?
Vi visste at voksne ikke husker magi.
Vi bare
visste ikke når det begynner.
Og jeg innså
at Jackie blir 18 om tre uker.
Og du blir 18 om noen måneder.
Ok, så vi har tid.
-Tid til hva? -Å endre ting.
-Kanskje det. -Hei.
Vi har kommet så langt.
Vi finner ut av det.
Formen er klar. Hvordan går det med jernet?
Ser ganske smeltet ut.
Tekst: Anya Bratberg