‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫עבודה מעולה היום, בנות.‬ ‫שרה, סיום חזק. אהבתי את זה.‬
‫- לפני שישה חודשים -‬
‫תודה, גברת ווידון.‬
‫אלקסיס, יש לך הסעה הביתה?‬
‫כן, אימא שלי באה.‬
‫טוב. בסדר, בנות. אל תשכחו לשתות‬
‫ותנוחו קצת.‬ ‫-ביי!‬
‫- ברנדט // 20:18‬ ‫לא היית בבית הספר עם רנדל לוק? :( -‬
‫- יועץ בתיכון נרצח בידי תלמיד מעורער -‬
‫רנדל לוק מת...‬
‫נרצח.‬ ‫-מה?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה יודע מה קרה.‬
‫זו אשמתי.‬
‫מה נעשה?‬
‫אני יודע מה אני עליי לעשות.‬
‫- לפני שלושה חודשים -‬
‫אז מה העניינים בבית המפתח?‬
‫בטח די שונה עכשיו כשהלוקים עברו חזרה לשם.‬
‫למעשה, אף אחד מהם לא חי שם בעבר, אז...‬
‫נכון. נקודה טובה.‬
‫אז, לא חזרה, פשוט שם.‬
‫הדביבונים נכנסו לאשפה אתמול בלילה.‬
‫חוץ מזה, אין שום דבר יוצא דופן לדיווח.‬
‫טוב.‬
‫כלומר, אני שמחה שדברים הולכים חלק.‬
‫תמשיך לאכול. אני אגש לדלת.‬
‫לוקאס?‬
‫היי, אלי.‬
‫אני אצטרך את עזרתך.‬
‫הלו?‬
‫נינה?‬
‫מישהו בבית?‬
‫היי, תוריד את הנעליים... הרטובות.‬
‫הלו? זו אני. אלי.‬
‫הו, אלוהים, אלי.‬
‫זו אני.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מצטערת. אני כל-כך מצטערת.‬
‫רופוס השאיר את אחד החיילים שלו‬ ‫והוא התחיל להשתגע.‬
‫דפקתי בדלת, אבל אף אחד לא היה בבית‬ ‫אז השתמשתי במפתח של רופוס.‬
‫אלי, את לא יכולה פשוט להיכנס לבית שלי.‬
‫היית צריכה לטלפן אליי קודם.‬
‫את צודקת.‬
‫את צודקת. אני כל-כך מצטערת.‬
‫אני חושבת שפשוט כשזה נוגע לרופוס,‬ ‫אני מאבדת את הראש...‬
‫מצאתי אותו, את כתר הצללים.‬
‫כל הכבוד.‬
‫והמפתח?‬
‫אלי, איפה המפתח?‬
‫מצאתי רק את הכתר.‬
‫ובכן, אני מניח שתצטרכי לחזור.‬
‫אבל נינה תפסה אותי היום.‬
‫בחייך, אלי.‬
‫בלי המפתח זה סתם פריט גותי.‬
‫צל שהוא רק צורה על קיר.‬
‫למה אתה רוצה את זה?‬
‫לאן אתה נעלם כל הזמן?‬
‫את מקנאה?‬
‫למה שלא פשוט תענה לי על השאלות?‬
‫שיט!‬
‫הוא צילם אותי הרגע?‬
‫אני אלך לדבר איתו.‬
‫יש לי רעיון טוב יותר.‬
‫היי, נינה. זה ג'ו.‬
‫כן, תשמעי, הרגע ראיתי משהו‬
‫ואני לא יכול להסביר את זה.‬
‫אני חושב שאני פשוט צריך להראות לך.‬ ‫אהיה בבית כל הלילה.‬
‫היי, מר רידג'וויי.‬
‫מקווים שלא אכפת לך, נכנסנו לבד.‬
‫ג'ו, תן לנו את הטלפון הנייד ונעזוב, בסדר?‬
‫איך אתם...‬
‫איך הגעתם לכאן?‬
‫אתה מתת לפני 25 שנים.‬
‫ג'ו, פשוט תן לנו את הטלפון.‬ ‫-לא עד שתספרי לי מה קורה כאן.‬
‫זה לא יישמע לך הגיוני! בבקשה!‬
‫בבקשה.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫הלוואי ויכולתי, אבל...‬
‫כפי שאני זוכר, מר רידג'וויי, אתה...‬
‫תמיד היית דברן.‬
‫תשמע, אני לא מחפש צרות. רד ממני!‬
‫הטלפון אצלנו. הוא לא יספר לאף אחד.‬
‫מה אתה עושה? עזוב אותו!‬
‫אלוהים! לא! עזוב אותו!‬
‫לא!‬
‫אלוהים. זו נינה.‬
‫אני מניח שאלך.‬
‫מה?‬ ‫-ביי, אלי.‬
‫לוקאס, חכה!‬
‫שיט!‬
‫ג'ו?‬
‫ג'ו, זו נינה! קיבלתי את ההודעה שלך!‬
‫ג'ו?‬
‫ג'ו! לא!‬
‫ידיד שלי מת. הוא לא נושם.‬
‫הייתה שקית פלסטיק על הראש שלו.‬
‫ג'ו!‬
‫מה לקח לך זמן רב כל-כך, אלי?‬
‫היית כל-כך מהירה כשהיית צעירה.‬
‫זה ממש הכאיב...‬
‫לאגו שלי.‬
‫בחייך, אלי, למה עשית את זה, הא?‬
‫את יודעת שאת לא יכולה להרוג הד.‬
‫אני כבר מת.‬
‫את צריכה לדעת זאת טוב מכולם.‬
‫את יודעת מה יקרה אם לא תעזרי לי?‬
‫אני אתלוש את הראש הקטן והמיותר‬ ‫של רופוס המסכן מהגוף הקטן והכחוש שלו.‬
‫ואני די בטוח שאת לא רוצה בזה, נכון?‬ ‫תסתכלי עליי!‬
‫את צריכה לשמוח, אל.‬
‫אנחנו שוב ביחד...‬
‫ואנחנו כל-כך קרובים לכל מה שאנחנו צריכים.‬
‫- היום -‬
‫אז...‬ ‫-לא, רנדל, לא!‬
‫לוקאס ודודג' הם אותו האדם?‬
‫איך זה אפשרי?‬
‫הדבר היחידי שאני בטוחה בו‬ ‫הוא שדודג' תבוא לקחת את מפתח האומגה.‬
‫אתה חושב ששמנו אותו במקום בטוח?‬
‫אולי המקום הבטוח ביותר בבית.‬
‫היי, חבר'ה, תראו.‬
‫מצאתי את מפתח הגפרור לוחש לי בחוץ.‬
‫סם בטח הפיל אותו.‬
‫מה זה?‬
‫שום דבר.‬
‫מה זה השום דבר מאחורי הגב שלך?‬
‫קדימה. צריך להתכונן לבית ספר.‬
‫אתה לא רוצה לאחר.‬
‫אני רוצה לראות את זה!‬ ‫-לא. טוב.‬
‫אתה, צא מכאן, עכשיו.‬ ‫-תפסיק!‬
‫היי! הסיבה היחידה‬ ‫שאתם יודעים על המפתחות היא אני.‬
‫כי שיתפתי אתכם.‬
‫אז תפסיקו להשאיר אותי בחוץ!‬
‫אנחנו לא משאירים אותך בחוץ. אנחנו...‬ ‫-אתם מגנים עליי.‬
‫כן, אני יודע. אבל את יכולים להפסיק!‬
‫עברתי את כל מה שאתם עברתם.‬
‫אני כבר לא ילד קטן וטיפש.‬
‫אבא אמר שאני מאוד חד-אבחנה לגילי.‬
‫הוא אמר את זה, הא?‬
‫בבקשה.‬
‫תנו לי לעזור.‬
‫זה בסדר להיות עצוב.‬
‫זיכרונות לא תמיד מדויקים.‬
‫הם יכולים להיות מעוותים.‬
‫לא, רנדל, לא!‬
‫זה הבחור שנמצא בבית של אלי.‬
‫מה?‬
‫אתה אומר שראית את לוקאס?‬
‫רופוס אמר שהוא בן דוד שלו.‬
‫יש בו משהו מוזר.‬
‫אני חושב שרופוס מפחד ממנו.‬
‫זה בגלל שהוא דודג'.‬
‫הם אותו האדם, או שד, מה שלא יהיה.‬
‫בזיכרון של דאנקן הוא השתמש במפתח‬ ‫שיכל לשנות את איך שהוא נראה.‬
‫אז אם לדודג' יש את המפתח הזה...‬
‫למה שתשתמש בו כדי לגרום לעצמה להראות‬
‫כמו החבר המת בן ה-17 של אבא שלנו?‬
‫כשמת, מה עשו עם גופתו של רנדל?‬
‫את זוכרת?‬
‫אני חושבת שעשו לו קרמציה. למה?‬
‫בגלל‬
‫שאם הסתירו את מפתח האומגה בתוך הראש שלו,‬ ‫אז כנראה שהוא עדיין שם,‬
‫יחד עם כל מה שנשאר ממנו.‬
‫אתה הולך לחטט באפר של רנדל?‬
‫לא.‬
‫את תעשי זאת.‬
‫אימא?‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני כבר מרגישה הרבה יותר כמו עצמי.‬
‫אני פשוט...‬
‫מה?‬
‫אני יכולה להישבע שמשהו קרה לדבר הזה.‬
‫לא.‬
‫זה פשוט ישב שם. כמו תמיד.‬
‫אז כנראה שחלמתי על זה.‬
‫אני...‬
‫אני כל-כך מצטערת, קינס.‬
‫אין תירוץ למה שהעברתי אתכם. אני...‬
‫את לא צריכה להתנצל.‬
‫לא עוד.‬
‫זה טוב. אנחנו ממשיכים הלאה.‬
‫מוכנה ללכת?‬
‫כן.‬
‫ביי, אימא.‬
‫בודי. מה אתה עושה כאן?‬
‫הברזתי מבית הספר.‬
‫אתה לבד?‬
‫כן. אימא שלי בעבודה.‬
‫מה לגבי לוקאס?‬
‫איך אתה יודע?‬
‫כי האויב שלך הוא גם האויב שלי.‬
‫רק שלפעמים הוא אישה.‬
‫כשעברתי לכאן לראשונה,‬
‫היא הייתה בתחתית הבאר.‬
‫לאחר שיצאה משם,‬
‫כנראה שהיא שינתה את עצמה ללוקאס.‬
‫זה מסביר הרבה.‬
‫לא ידעתי איך הוא חזר.‬
‫מה הוא בכלל?‬
‫אני לא בטוח בדיוק, אבל משהו רע.‬
‫הוא הסיבה שסאם הרג את אבא שלי.‬
‫הוא הכריח את אימא שלי‬ ‫לגנוב את זה מבית המפתח.‬
‫אני לא יודע מה זה עושה,‬ ‫אבל זה בטח די חשוב.‬
‫יש מפתח שצריך כדי להשתמש בזה,‬ ‫אבל אימא שלי לא יכלה למצוא אותו.‬
‫אני חושב שכבר ראיתי את העיצוב הזה,‬
‫אבל אני לא זוכר איפה.‬
‫לא!‬
‫הוא יכול להיכנס בכל רגע.‬
‫אימא שלי הכריחה אותי להבטיח לא לדבר עליו.‬
‫אתה צריך ללכת. זה מסוכן.‬ ‫-רופוס.‬
‫אנחנו אחים לנשק, זוכר?‬
‫אנחנו יכולים להילחם בזה ביחד.‬
‫איך?‬
‫אני אמצא את המפתח הזה.‬
‫אני שומע אותם לוחשים לפעמים,‬
‫ואז נשתמש בכתר כנשק נגד דודג'.‬
‫כלומר, לוקאס...‬
‫אתה פשוט חייב לבטוח בי, טוב?‬
‫עדן! מה קרה? את בסדר?‬
‫לא, אני לא בסדר, היא הרגע...‬
‫אין לך משהו טוב יותר לעשות בבוקר?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אלוהים, את כזאת פתטית.‬
‫את והחוליית סנטוריני שלך.‬
‫אני אומר לך פעם אחת.‬
‫את לא רוצה להתעסק איתי, קינסי.‬
‫אלי. אלי!‬
‫איך אוכל לעזור לך, קינסי?‬
‫תפסיקי עם הבולשיט.‬
‫אני יודעת על המפתחות, ואני יודעת על לוקאס.‬
‫הוא שוהה אצלך.‬
‫בודי ראה אותו כשהיה בבית שלך.‬
‫ובכן, בודי בטח טעה.‬
‫לא, הוא לא.‬
‫תראי, קינסי, זה לא מתאים.‬
‫שלום.‬
‫אני לא אתן לך לשקר לי יותר.‬
‫למה את עוזרת לו?‬
‫כי אין לי ברירה.‬
‫את יודעת מה הוא עשה?‬
‫לנו? לאבא שלי?‬
‫איך את יכולה לקחת חלק בזה?‬
‫אני עושה מה שעליי לעשות לטובת המשפחה שלי,‬
‫ואם את חכמה, תעשי אותו דבר.‬
‫- האחיות ווילר‬ ‫ג'ין -‬
‫לא יודע, עדן. בטוחה שזה לא היה הגנן הגיבן?‬
‫הוא די מפחיד.‬
‫כן, אני בטוחה. זו הייתה קינסי,‬
‫אבל הגרסה של ארבע לפנות בוקר‬ ‫אחרי מסיבת חבית כל הלילה.‬
‫העיניים שלה היו אדומות‬ ‫והשיער שלה היה מגעיל.‬
‫אלי הודתה שלוקאס שם.‬
‫היא אמרה שאין לה ברירה‬
‫והיא נראתה מאוד מפוחדת.‬
‫דודג' יותר מדי חזקה.‬ ‫אנחנו לא יכולים לעמוד כנגדה לבדנו.‬
‫אז מה אתה מציע?‬
‫אנחנו צריכים עזרה.‬
‫צריך לספר לחברים שלנו.‬
‫סקוט וגייב כבר יודעים יותר מדי.‬ ‫-לא, להרחיק אנשים זו לא התשובה.‬
‫כלומר, אנחנו מתמודדים עם משהו מעולם אחר.‬
‫היי!‬
‫לא סיימתי איתך.‬
‫מה עשית עכשיו?‬
‫אין לי מושג.‬
‫את יודעת, תמיד חשבתי שאת פריקית.‬
‫אולי היא גילתה על המתיחה של קופסת המוזיקה?‬
‫זו בדיוק הסיבה שאסור לנו‬ ‫לספר לאף אחד אחר על המפתחות. בוא נלך.‬
‫את לא כזאת מפחידה עכשיו‬ ‫בלי הטפרים ואיפור המפלצת שלך, נכון?‬
‫הטפרים שלי?‬
‫ברצינות, את מעמידה פני טיפשה?‬
‫עדן, לא!‬
‫תרדי ממני!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אימא. מה את עושה?‬
‫אנחנו עוזבים את העיר.‬
‫כבר לא בטוח כאן.‬
‫לוקאס רוצה שאעשה משהו ו...‬
‫אני לא אעשה זאת.‬
‫וילדי לוק שואלים שאלות...‬ ‫-אני יודע.‬
‫בודי בא מוקדם יותר.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫הוא ינסה למצוא את המפתח לכתר.‬
‫אתה זוכר מה אמרתי לך?‬ ‫-אני מצטער, אימא.‬
‫אני יודע שהבטחתי,‬
‫אבל הייתי חייב.‬
‫אנחנו צריכים תגבורת.‬
‫אני מצטער.‬
‫-זה בסדר.‬
‫לא עשית משהו רע.‬
‫זה בסדר.‬
‫אם נברח, תמיד נפחד.‬
‫נמאס לי לפחד.‬
‫אם הייתי חושבת שיש דרך להילחם...‬
‫בואי איתי.‬
‫הוא חושב שאני טיפש, שאני לא רואה...‬
‫אבל אני רואה.‬
‫הראית אותם לבודי?‬
‫רציתי להראות לך קודם.‬
‫משהו מזה נשמע הגיוני?‬
‫טוב. אז הבית שלך מלא במפתחות קסומים‬
‫ויש איזו בחורה שדה שרוצה לקחת אותם‬
‫כדי שתוכל לפתוח דלת שחורה.‬
‫כן. ו...‬
‫ואלי ווידון עוזרת לה. לו, תחת אילוץ.‬
‫המורה לחינוך גופני. כמובן.‬ ‫עכשיו זה נהיה מעניין.‬
‫זה התרחש לאורך כל הזמן?‬
‫כן. מאז שעברנו לכאן. כן.‬
‫בגדול, כן.‬
‫אני לא יודע, גבר.‬ ‫יש לך, כאילו, הוכחה או...‬
‫טוב. זה לא רע.‬
‫אני אלך לבדוק מה שלום עדן.‬
‫שיט.‬
‫לא ראיתי את חתולי הבר האלה‬ ‫משוטטים סביב בית הספר כבר שנים.‬
‫כן, זה בלתי ייאמן, נכון?‬
‫מסכנה.‬
‫את תנוחי בזמן שאני הולכת‬ ‫להביא עוד תחבושות.‬
‫אז את לא תקפת אותי,‬
‫אבל משהו שממש דומה לך עשה זאת.‬
‫מוכנה להסביר את זה?‬
‫לא, אני באמת לא יכולה.‬
‫הרגשתי את הנשימה של הדבר הזה על הפנים שלי.‬
‫זה היה...‬
‫זה היה כמו סוג של...‬
‫מפלצת?‬ ‫-כן, אבל זה מטורף.‬
‫אני מסכימה. זה הכול מטורף.‬
‫תראי, זה יותר מדי כדי להסביר עכשיו, אבל...‬
‫הדבר הזה...‬
‫זה הפחד שלי.‬
‫על מה לעזאזל את מדברת?‬
‫זה פעם חי בתוך הראש שלי.‬
‫עכשיו זה בחוץ‬ ‫וזה תוקף כל מה שאני מפחדת ממנו.‬
‫את מפחדת ממני?‬
‫כן.‬
‫את מאיימת.‬
‫את גם קצת נבזית לאנשים.‬
‫את ברצינות מאשימה את הקורבן כרגע?‬ ‫-לא.‬
‫זו בהחלט אשמתי.‬
‫ובכן, זה קצת מחמיא לי.‬
‫ג'קי! היי!‬
‫תאטי. את בסדר?‬
‫לא ממש.‬
‫מפלצת פחד? שדים? מפתחות קסם?‬
‫כן, אני יודע. זה הרבה לספוג.‬
‫אני מצטערת, אני פשוט...‬ ‫אני צריכה דקה, בסדר?‬
‫כן. טוב, כן.‬
‫אז אני מניחה שסיפרת לה?‬
‫איך עדן הגיבה?‬
‫סביר באופן מפתיע.‬
‫אני אלך להביא לכולם חטיפים.‬
‫רוצה משהו?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫עדן בסדר?‬
‫כן, היא תהיה בסדר.‬
‫יופי.‬
‫כלומר, היא לא בדיוק האדם האהוב עליי בעולם,‬
‫אבל החיים יהיו הרבה פחות מעניינים בלעדיה,‬ ‫נכון?‬
‫אז, היא הותקפה על ידי חתול בר‬ ‫במשקל שלוש קילו?‬
‫כי זה לגמרי הגיוני.‬
‫טוב, הנה מה שבאמת קרה.‬
‫השתמשתי באחד מהמפתחות‬ ‫כדי להוציא את הפחד מהראש שלי.‬
‫והכול היה מעולה במשך זמן מה.‬
‫ואז דברים התחילו להשתבש.‬
‫נתתי לעצמי להתקרב אליך...‬
‫למרות שהיה בינינו כבר משהו.‬
‫לא דאגתי לגבי ההשלכות.‬
‫שניכם מדהימים.‬
‫כלומר, זו הבעיה.‬
‫אני יודעת שעליי לבחור, אבל...‬
‫אני לא רוצה.‬
‫מה אם לא אבחר?‬
‫מה אם אצא עם שניכם?‬
‫תחשבו על זה.‬
‫רק תנו לי רגע.‬
‫הלו?‬ ‫-זו אלי.‬
‫חשבתי על מה שאמרת.‬
‫אפשר להיפגש בבית המפתח?‬
‫- חבריו של ביל וו.‬ ‫מפגש ב-18:00 -‬
‫נינה.‬
‫בלש.‬
‫דניאל. היי.‬
‫את הולכת למפגש?‬
‫חשבתי, אבל...‬
‫אני לא חושבת שאני במקום הנכון.‬
‫ובכן, אולי...‬
‫את רוצה ללכת לשתות קפה במקום?‬
‫בואי.‬
‫את חייבת להבין שעשיתי את מה שחשבתי‬ ‫שהיה טוב ביותר עבור בני...‬
‫אבל נמאס לי לפחד.‬
‫לוקאס, האחד שהכרתי,‬
‫היה מתוק...‬
‫ומקסים.‬
‫דודג', זה היה הכינוי שלי עבורו.‬
‫הוא היה בקבוצת הסיוף.‬
‫זה קצת נדוש, אני יודע, אבל...‬
‫עכשיו לשם הזה יש משמעות שונה לגמרי עבורי.‬
‫מה קרה לו?‬
‫בלילה לאחר סיום הלימודים,‬ ‫נשארנו לישון כאן במרתף,‬
‫אבל רנדל רצה לרדת למערות.‬
‫מספר שבועות קודם לכן מצאנו שם דלת.‬
‫כן, אנחנו יודעים על זה.‬
‫אבא שלכם נהיה אובססיבי לפתוח את הדלת,‬
‫וכולנו הלכנו‬
‫כי המפתחות הביאו רק דברים טובים לחיינו.‬
‫איך את זוכרת משהו מזה?‬
‫המפתחות, הקסם?‬
‫חשבנו שכשאתה נהיה מבוגר אתה שוכח.‬
‫מצאנו דרך לזכור.‬
‫אחרי שרנדל פתח את הדלת השחורה,‬
‫היה אור בהיר וכחול.‬
‫ואז, כאלה...‬
‫דברים נורו מהצד השני‬
‫כמו קליעים, קליעים זוהרים.‬
‫ראיתי אחד מהם פוגע בלוקאס.‬
‫רנדל ולוקאס הצליחו לסגור שוב את הדלת‬
‫ולוקאס אמר שהוא בסדר‬
‫והוא אכן נראה בסדר.‬
‫אך מאוחר יותר...‬
‫קל יותר אם פשוט אראה לכם.‬
‫מה?‬ ‫-רופוס ובודי, שניכם תישארו כאן.‬
‫תשמרו. לא ייקח לנו הרבה זמן.‬
‫חזרנו מהמערות מאוחר יותר בלילה הזה,‬
‫ניסינו לישון,‬
‫אחרי שפתחנו את הדלת השחורה...‬
‫ואז זה התחיל עם לוקאס.‬
‫פשוט תן לי אותו, מארק.‬
‫תהיה בשקט! כולם ישנים!‬ ‫מה אתה רוצה?‬
‫תן לי את אותו. אני יודע שהוא אצלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-לוקאס?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫תן לי את מפתח האומגה.‬
‫לוקאס, מה קורה?‬
‫הוא מתנהג כמו משוגע.‬ ‫-אני יודע שהוא אצלך.‬
‫אחי, פשוט תרגע.‬ ‫-לוקאס, מה אתה עושה? לוקאס?‬
‫מה לעזאזל? לוקאס!‬ ‫-תפסיק!‬
‫לוקאס!‬ ‫-תגרום לו להפסיק.‬
‫לוקאס!‬ ‫-פשוט תן לי את מה שאני רוצה!‬
‫תפסיק! מה אתה עושה?‬
‫תעזוב אותו! מה אתה עושה?‬ ‫-תפסיק!‬
‫אלי!‬ ‫-תפסיק! מה אתה עושה?‬
‫קים!‬
‫לא... מה עשית?‬
‫הוא כבר לא לוקאס.‬
‫מה יש לך?‬ ‫-ג'ף?‬
‫ג'ף! קים!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תורך.‬
‫לא!‬
‫לא, רנדל, לא!‬
‫רנדל?‬
‫דאנקן ראה מה שקרה.‬
‫לא הייתה לנו ברירה.‬
‫היינו צריכים להסיר את הזיכרונות שלו...‬
‫לשים אותם במקום שבו לא ימצא אותם.‬
‫העץ.‬
‫כשלוקאס נפגע‬
‫על ידי מה שהגיע מהצד השני,‬
‫סוג של שד קיבע את עצמו אליו.‬
‫יצרנו סיפור על איך שחברים שלנו מתו.‬
‫זה היה קל יותר מלנסות להסביר את האמת.‬
‫אף אחד לא היה מאמין למה שקרה באמת.‬
‫אז סיפרנו לכולם שירדנו למערות‬ ‫ושחברים שלנו טבעו...‬
‫והגופות נסחפו לים ונחבטו בסלעים.‬
‫חילקנו את המפתחות הנותרים וכרתנו ברית‬
‫להגן עליהם ולעולם לא להשתמש בהם שוב.‬
‫רנדל לקח את מפתחות הכל-מקום והאומגה,‬
‫ארין לקחה את מפתח הראש,‬
‫ומארק לקח את מפתח הגפרור.‬
‫מארק הסתיר את השאר בבית.‬
‫הוא היה הכי אמין מבין כולנו,‬
‫אז היה נראה הגיוני שידע‬ ‫היכן כל המפתחות מוסתרים.‬
‫לכן הוא הרג את עצמו,‬ ‫כדי שאף אחד לא יוכל להיכנס לתוך הראש שלו,‬
‫כדי להגן על המפתחות.‬
‫מה לגבייך?‬
‫מה לקחת?‬
‫מפתח הזהות ומפתח ההד.‬
‫מפתח ההד?‬
‫הוא יכול להחזיר אנשים...‬
‫אבל לא בדרך שחשבתי.‬
‫אם לא נמצא את המפתח,‬
‫נצטרך להניח מלכודות מסביב לשטח‬
‫במקרה שהוא או היא או מה שלא יהיה יופיעו...‬
‫המלכודות לא עבדו.‬
‫צרור המפתחות! זהו זה.‬
‫צרור המפתחות?‬
‫ידעתי שראיתי את זה בעבר.‬
‫ניסיתי להמשיך עם חיי...‬
‫אבל לא יכולתי.‬
‫לא יכולתי להשתחרר מלוקאס.‬
‫אנשים אחרים, החיים שלהם גדלים...‬
‫מלאים יותר...‬
‫אני רק הרגשתי שאני נעלמת.‬
‫ובשנה האחרונה, אני...‬
‫הגעתי לנקודת השבירה...‬
‫ובאתי לבית הבאר.‬
‫לוקאס קאראווגי'ו.‬
‫אלי.‬
‫לוקאס! זה אתה?‬
‫אני כאן, אלי.‬
‫לוקאס!‬
‫הבטחתי שלא אשתמש במפתח...‬
‫אבל כל-כך התגעגעתי אליך.‬
‫יש לך את האחרים?‬
‫רק את זה.‬
‫אני יודעת שאתה לא יכול לצאת מכאן, אבל...‬
‫לפחות אני יכולה לראות אותך עכשיו.‬
‫אני יכול לעזוב.‬
‫אם תתני לי את מפתח הכל-מקום.‬
‫הוא בידי רנדל.‬
‫אז תביאי אותו ממנו.‬
‫היי, לא, אני מצטער.‬
‫אני פשוט מתוסכל.‬
‫אני רוצה לצאת מכאן כדי שאוכל להיות איתך.‬
‫גם אני רוצה את זה, לוקאס.‬
‫זה לא היה הד של לוקאס.‬
‫לא ידעתי שכשקראתי לו בשמו‬
‫לא החזרתי אותו.‬
‫החזרתי...‬
‫את השד שאחז בו כשהוא מת.‬
‫לא יכולת לדעת.‬
‫שומרי המפתחות, כרתנו ברית.‬
‫שברתי את הברית הזאת.‬
‫כל זה באשמתי.‬
‫פשוט חשבתי שאוכל לקבל אותו חזרה.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫כשבודי פגש את דודג', הוא היה היא.‬
‫היא יכולה להשתמש במפתח הזהות‬ ‫כדי להשתנות לכל צורה‬
‫שהיא חושבת שתהיה הכי יעילה.‬
‫אז דודג' הוא הד.‬
‫איך נפטרים ממנו?‬
‫אי אפשר להרוג אותו בדרכים רגילות,‬
‫תאמינו לי, ניסיתי,‬
‫אבל אפשר לכלוא אותו בבית הבאר.‬
‫הבעיה היא להביא אותו לשם.‬
‫יש לנו דרך.‬
‫זה המפתח לכתר הצללים.‬
‫מי שעונד את הכתר‬ ‫יכול ליצור ולשלוט בצללים רבי-עצמה.‬
‫הם יעשו מה שירצה.‬
‫כמו להכניס הד של שד לבית הבאר בכוח?‬
‫בדיוק.‬
‫אז איפה הכתר הזה?‬ ‫-הוא בבית שלי.‬
‫אני אביא אותו.‬
‫אנחנו נחכה כאן.‬
‫מה יש לך שם, אלי?‬
‫לוקאס.‬
‫היה לך יום עסוק.‬
‫נראה שמישהו מחטט לי בדברים.‬
‫לקחתי את מפתח הראש.‬
‫למה?‬
‫הלכתי לבית המפתח‬
‫וניסיתי למצוא את מפתח האומגה באפר,‬
‫אבל הוא לא היה שם.‬
‫ילדי לוק בטח מצאו אותו קודם.‬
‫חשבתי שאוכל להשתמש בו עליהם‬ ‫כדי לראות איפה שמו אותו.‬
‫ועשית זאת?‬
‫הם לא היו בבית.‬
‫אני יכולה לנסות שוב מחר.‬ ‫-אלי! תפסיקי!‬
‫את מביכה את עצמך.‬
‫רופוס! אלוהים. רופוס!‬
‫רופוס!‬
‫תראי את זה, מה מצאת.‬
‫זה מאוד עוזר. תודה לך, אלי.‬
‫תעזוב אותי.‬
‫רופוס.‬
‫רופוס, אתה בסדר?‬
‫אלוהים. אתה בסדר?‬
‫שלום, חשכה...‬
‫ידידתי הוותיקה.‬
‫תרגום כתוביות: רביב רייז‬