PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Už máš ten celer?
Jo.
To byl skvělý nápad, Rufusi.
Nina i její děti to určitě ocení.
Dobré jídlo je po bitvě důležité.
Jasně.
Jak dlouho tu ještě bude?
Už dlouho ne.
Nechci si vyskakovat, ale tos říkala před dvěma týdny.
Musíš to vydržet.
Jak zní naše pravidlo?
Nesmíme nikomu říct, že tu je.
Žádná snídaně?
Vaříme polévku pro Zámkovy.
To nejmenší, co můžeme udělat.
Strašné, co se stalo.
Ten kluk, co tam byl,
to byl ten, co zabil Rendella, že?
Nemohl si dát pokoj, co?
Rufusi, mohl bys zajít do sklepa pro plechovku s rajčaty?
Kdes včera byl?
Měl jsi v tom prsty, Lucasi?
Jestli v tom, co se tam stalo, měl někdo prsty...
bylas to ty, Ellie.
Opatruj se, Kinsey.
Díky, pane Grady.
Další jídlo.
Je divný, že když zemřeš...
teda skoro,
lidi ti nosí jídlo?
To teda je.
Ale asi je to od nich pěkný.
Jo, určitě mají radost, že jsme přitáhli psycho vraha do jejich krásného městečka.
Ukaž, pomůžu ti.
Na co myslíš?
Nevím.
Jak je to všechno zvrácený?
Kvůli Fintě je táta mrtvý a ona dostala, co chtěla.
Má lebeční klíč.
Sam říkal, že jí pomůže otevřít černé dveře.
Černé dveře?
Jo, v příbojové jeskyni.
S kámoši jsme tam šli natáčet film.
Prohlížela jsem si to tam
a našla jsem dveře, úplně vzadu.
Vím, říkals, ať tam nechodím.
Co je za nimi?
Nevím, neuměla jsem je otevřít.
Proto Finta chtěla lebeční klíč. Někdo ví, jak to otevřít.
Dobře.
- Kdo? - Někdo z tátových kamarádů?
Ty klíče používali a minimálně jednou do té jeskyně šli.
- Chci to vidět. - To není moc dobrý nápad.
Nehlídali jsme si čas a natekla tam voda. Skoro jsme se utopili.
PŘEDPOVĚĎ PŘÍLIVU
Odliv bude ve čtvrt na tři.
Měls jít se mnou už tehdy.
Panebože!
Koukejte na to.
Jo. Náhodní lidi nám to sem nosí celé ráno.
To je od nich tak hezké.
Tohle je moc dobrý.
A vy tady dokonce uklízíte!
Děkuju, že se zapojujete.
Tak já teda začnu ve studovně.
To bylo divný, ne?
Mami?
Mami? Mami?
Promiň. Myslela jsem si, že ho zachráním, ale už to nepůjde.
Pomůžu ti.
To je dobrý. Už to mám.
Vidíš?
Zlato.
Být v tomhle pokoji pro tebe...
musí být...
Hele...
to, cos udělal Samovi...
neměls na vybranou.
Byla to sebeobrana. Zachránil jsi nás.
Nikdy si nemysli, že bys udělal něco špatně.
A jestli si o tom chceš promluvit,
jsem tu pro tebe.
Ale jestli ne, tak nevadí.
A ty?
Mami?
Chceš o tom mluvit?
O čemkoli z toho?
Jsem v pořádku.
Ale žádná emoce není špatná.
Měli byste se cítit, jakkoli uznáte za vhodné, dobře?
Dobře?
- Dobře. - Fajn.
Přesunula jsem sem tu starou skříň.
Dodává tomu tady takovou energii.
Možná tady ještě něco změním.
Co se sakra děje?
Pojď.
- Co to děláš? - Hledám její skrýš.
Očividně zase pije.
Chová se trochu divně. Všichni jsme teď trochu mimo.
- To neznamená, že pije. - Kinsey, znáš to.
Nejdřív je šťastná, bezstarostná, pak divná a citlivá a pak se...
úplně uzavře a ani nevyleze z postele.
Neříkej mi, že si to nepamatuješ.
- Jasně, že pamatuju. Jen říkám... - Máta.
Cítil jsem ji v jejím dechu. Táhne to z ní.
Do prdele.
Nepřekvapuje mě to. Nic z toho, co se děje, jí nedává smysl.
Je to naše vina?
Že jí lžeme?
- O těch klíčích, o tom, co Sam řekl. - Nevím.
Jenom...
chci najít ten chlast a vyhodit ho.
ERIN VOSSOVÁ PSYCHIATRICKÁ LÉČEBNA MCCLELLAN
Co tu děláte?
Nic.
Jen pomáháme mámě.
Jo, ona...
ztratila telefon, tak...
Co uděláme s Fintou?
Vzala nám všechny klíče.
Nech nás se o to postarat. Tak nám pomůžeš.
No tak. Půjdeme dolů.
Udělám ti čokoládové palačinky.
- Detektive. - Doufám, že neruším.
- Zapomněl jste si něco? - Ne.
Jen jsem se chtěl za vámi zastavit. Ne jako policista, ale jako soused.
Zjistit, jak to zvládáte.
Snad to nevadí.
Vůbec ne. Pojďte dál.
Určitě si nedáte čaj, detektive?
Ne, díky.
A tykej mi, jsem Daniel.
Co třeba něco k jídlu?
Tím bys mi pomohl.
Je dost velká pravděpodobnost, že cokoli řekneš, máme toho až moc.
Jasně.
Požehnání a prokletí života v malém městě.
Všichni vědí všechno
a většina lidí projevuje zájem jídlem.
To teda.
Měl bys to vidět.
Jestli Vincenzo donese své lasagne...
Mám ti zavolat?
Měla bys je brát jako tu pozitivní stránku jinak strašné situace.
Víš, že můžeš kamkoli odjet.
Možná by vám prospělo vypadnout.
Můj švagr Duncan mi nabídl, ať přijedeme do Bostonu, ale...
myslím, že zůstaneme tady.
Vrátíme se k normálu.
Jsme v pohodě.
KOUSEK ZAS**NÉHO SLUNÍČKA
Kdyby sis někdy chtěla promluvit...
vím, že se moc neznáme,
ale tak je to někdy lepší. Můžu...
Děkuji ti, Danieli.
Jasně.
Moje číslo máš, kdybys něco potřebovala.
Jako od policajta i jinak.
Opatruj se, Nino.
- Jsi v pořádku? - V pohodě.
Jen jsem tu něco přesouvala.
JACKIE // 12:06 AHOJ, JSEM VENKU.
Proč mě sleduješ?
To je Jackie. Psala mi.
Tak proč zvoní?
- Ahoj. - Čau, Kinsey.
Přijeli jste spolu?
Ne, jen jsme se tu náhodou objevili ve stejný čas.
A je to ještě divnější.
Soupeřící polívky.
- Vypadá to, že jídlo vám nechybí. - Ne, je to super.
Panebože!
Kavalérie dorazila.
Ahoj, já jsem Nina.
Jackie, ráda vás poznávám.
Kéž by to bylo jindy. Za jiných okolností.
Lidi se v našich životech objeví vždy ve správnou chvíli.
Nebo aspoň se to říká.
- Zdravím, já jsem Gabe. - Ahoj.
Tak...
vás mám vinit za to, že svoje děti skoro nevidím?
Možná?
Dělám si srandu.
Jsem ráda, že si budujete vztahy.
- Mami! - Nemluvím o romantickém vztahu.
Vždyť, bože...
nebudu dělat, že o tom něco vím, ale přátelství...
jsou...
základem našich životů. Tomu já vážně věřím.
Mají štěstí, že vás mají.
Opravdu!
Zvlášť kvůli tomu, co se teď stalo.
Jo, my s nimi taky rádi trávíme čas, takže...
kdykoli se zase stavte.
Tohle je skoro jako být na vlastním pohřbu.
Tak jo, pojďme nahoru.
Půjdeme si někam promluvit?
Ahoj, Nino.
Ahoj.
Rufusi, nechceš jít za Bóďou?
- Asi je ve svém pokoji. - Rozkaz, madam.
Díky.
Když jsem slyšela, co se vám stalo, bylo mi z toho zle.
Zvlášť po Joeově pohřbu.
- Moc mě to mrzí, Nino. Vážně. - To nemusí.
Bylas smutná a já tě úplně vyslýchala a k čemu to...
- Měla jsem tě chápat. - ...bylo?
Jen jsem chtěla...
Já nevím.
Stalo se ti v životě někdy, že...
něco prostě vůbec nedávalo smysl a...
tak tě štvalo to, proč věcí musí být tak, jak jsou?
Jo. Stalo.
Chceš jít dál?
Ano.
Chci se omluvit...
že jsem se vykašlal na ten běh a...
na té párty...
jsem byl debil.
Neměl jsem odejít.
Ublížil jsi mi.
Moc mě to mrzí.
Já vím.
Už to nedělej.
Ellie?
Kinsey.
Jsem ráda, že jste v pořádku.
Díky.
A vy v pořádku jste?
Já?
Jasně. Proč?
Nebyl za vámi někdo divný?
Neobvyklý návštěvník?
Třeba moc pěkná holka, takhle vysoká, s černými vlasy?
Ne. Nikoho takového jsem neviděla.
Dobře. Fajn.
Tak jo.
Musíš si s sebou vzít tak čtyři pekáče.
Máte Vincenzovy lasagne?
Bohužel ne.
Měla bych se vrátit za Gabem.
Mami!
Víš, že Rufus má P-51D Mustang?
- To je auto? - Letadlo.
Model letadla.
Bóďa chce jít k nám a pomoct mi s ním.
- Jo. Kdyby to nevadilo. - Jo, to zní dobře.
Pokud to ovšem nevadí tobě.
Prospělo by mu na chvíli odsud zmizet.
Jasně. Samozřejmě.
- Díky, mami. - Užij si to.
- Díky, Ellie. - Jasně.
Pojď, Rufusi!
Dostala ses na Parsons, to je super.
Jo. Díky.
Neslídil jsem. Jen jsem to tu viděl.
To nic.
Nevypadáš z toho moc nadšeně.
Jo, já nevím. Myslela jsem, že budu.
Měla bych?
Nebudu ti říkat, jak se cítit.
To je od tebe chytré.
Kdybych ale měl být sobecký,
řekl bych, že nejsem nadšený,
že bys byla celé léto pryč.
Ne?
Nikomu jinému bych nechyběla.
Co? To není pravda.
Jsi jediný, kdo tu je, Gabe.
Doug a Zadie chtěli přijít.
A se Scotem jsem ještě nemluvil, ale určitě...
Pořád jsou naštvaní. Chápu to.
Zasloužím si to.
Ne, jen jsou asi trochu vystrašení. Vždyť...
je to šílený, co se vám stalo.
Jo, to teda.
Když jsem slyšel, že se vrátil...
proč to dělal?
Co chtěl?
Chtěl se pomstít?
Co má moje rodina, co nemá nikdo jiný na světě?
Tak 19 komínů?
Ne.
Aha, myslíš ty kouzelné klíče?
Jo.
Ale jak...
Myslel jsem, že o nich skoro nikdo neví.
To bude asi lepší probrat jindy.
Dobře. Jo, jasně.
Jo, žádný spěch...
Nikomu nic neřeknu. Doufám, že to víš.
Jo.
Díky.
Kinsey! Někdo za tebou přišel!
Hned jsem zpátky.
Tvoje máma mě pustila dál.
Je fakt přátelská.
Říkala mi: „Scot s jedním T.“
- Bylo to... - Myslela jsem, že jsi naštvaný.
Já... byl jsem.
Fakt hodně.
Pak se ale stalo to, co se stalo, a já...
Taková věc je...
je to neuvěřitelný.
To se pak na všechno díváš jinak a...
jo, teď mi přijde hloupý být naštvaný.
To jsem ráda.
Hele, Scote, měl bys vědět, že...
Že je ti to líto? Jo, já vím.
Jo, je mi to vážně líto, ale taky...
Prostě na to zapomenem, jo?
Mám jen 30minutovou pauzu
a polovinu z ní jsem startoval svý ubohý auto, abych se sem dostal...
Takže, jestli ti to nevadí, v tom zbytku času...
bych ti rád dal tohle.
Ne oříškovou?
Říkal jsem si...
že na to je možná trochu brzo,
i na mě.
Čau, Scote.
Čau.
Gabe se stavil, aby se zeptal, jak se mám.
Jasně. Jasně, jo.
- Pojď dál. Přidej se. - Ne. Nemůžu.
Za chvíli mám být zpátky.
A moje auto nějak zlobí.
A ještě musím...
mít pár minut na to, abych si uvázal zástěru.
Takže radši...
Uvidíme se.
Jsem rád, že jsi v pořádku.
Díky... za tu mátovou zmrzlinu.
Jasně.
Asi bych už měl taky jít.
Dobře.
Dám mu ale chvilku náskok, jestli to nevadí.
Tohle není jednoduché.
Lepší než být doma.
- Je těžké tam teď po tom všem být? - O to ani nejde.
Ale Tyler a Kinsey mají přede mnou zase tajnosti.
A je to strašně frustrující.
Jak víš, že před tebou něco tají?
Nebylo by to tajemství?
Asi se mě snaží jen chránit.
Ale pletou se.
To, že jsou starší, ještě neznamená, že mají pravdu.
Co je?
Kdyby hlavní velitel chtěl, abys neprozrazoval...
důvěrné informace o tajném nepříteli,
mohl bys ten rozkaz za nějakých okolností...
neuposlechnout?
Taky máš nepřítele?
Nebo se bavíme o tom mojem?
Rufusi.
Co to máš za kámoše?
Tohle je Bóďa.
Bóďo, to je...
můj bratranec.
Máme moc práce.
To vidím.
Nevěděl jsem, že Rufus má bratrance.
Odkud jsi?
Tak odevšud.
Hodně jsem se stěhoval.
Ale u Ellie se mi líbí.
Je mi líto, co se u vás stalo.
Díky, ale jak říkal Rufus, máme tu dost práce.
Ahoj!
Přinesla jsem vám sušenky...
Říkals, že budeš odpoledne pryč.
Zrovna jsem přišel.
Nechcete k tomu zmrzlinu?
Jo!
Mami?
Co se děje?
Tohle jsem rozbila.
Bylo to na kousky, dala jsem je do té skříně ...
zamkla jsem je tam.
A když jsem to teď otevřela,
můj hrnek...
tam byl vcelku!
Opravený! Úplně jako nový, jako by to bylo kouzlo!
Ale to je šílené.
Vidíš?
Jo, vidím.
A nejde jen o tohle.
Dneska ráno jsem se podívala do zrcadla
a viděla jsem...
sebe, ale ne tak úplně.
Nebyl to normální odraz.
Chtěla, abych šla za ní, do toho zrcadla...
Kinsey, vím, jak to zní...
ale asi už jsem v tom zrcadle byla
a asi jsem se tam ztratila.
Nevím jak, ale...
Souvisí to nějak se Samem?
S těmi věcmi, na které se ptal?
S...
těmi klíči?
Díváš se na mě, jako bych byla blázen.
Nemyslím si, že jsi blázen, mami.
Všechno mi to připadá trochu šílené.
Asi to musím probrat s Tylerem.
Dobře. Ano.
Promluv si s ním.
Ta stará skříň, o které si Bóďa myslel, že je zničená, není.
Umí opravovat věci.
Zjistila to máma.
Ukázala mi, jak to funguje. Spravila tak přede mnou Sally.
Už kouzla viděla.
Jo. Ale teď si to pamatuje.
Dokonce si vzpomíná i na to předtím.
Prý si pamatuje, jak se ztratila v zrcadle.
Nejsem blázen.
Co je jinak? Proč teď?
Nedává to smysl.
Pije.
Možná proto si najednou vzpomíná.
To musí být ono, ne?
To je to jediné, co se změnilo.
Co budeme dělat?
Jestli bude dál pít, vzpomene si
a budeme v tom společně...
Mohli bychom jí říct pravdu o všem, co se děje.
Byli bychom tým.
Tentokrát doopravdy.
Ale víš, že ji nemůžeme nechat.
Přijdeme o ni tak jako tak.
To je na nic.
Už bude odliv.
Měli bychom jít.
Tátova bunda...
Jo, bude tam pěkná kosa.
Kde máš tu svoji?
Nechal jsem ji u Javiho.
Tak jo.
Jdeme.
Dneska vám to tak sluší.
Skoro jsem vás nepoznala.
Počkám v místnosti pro návštěvy.
Vlastně...
slečna Erin je zrovna s Gustavem.
S kým?
Nespouštějte oči z toho čtvrťáku, přátelé.
Pamatujete dobu, kdy jste si za to i něco koupili?
A kdo vůbec ještě používá mince?
Jen leží v nádobí a šuplících.
Proč je nenecháme prostě...
zmizet?
Super. Díky, Randolphe.
Co takhle Randolphovi zatleskat?
Teď se podívejte, co udělám, dobře?
Bude to rychlé.
Ohnu tu lžičku pouze silou mysli.
No teda. Podívejte!
Randolphe...
Čau, Vossie.
Něco pro tebe mám.
No...
technicky vzato je to dárek pro mě,
ale ty mi poskytneš klíčovou součástku.
To byla slovní hříčka.
Doufám, že Rendell ti řekl všechna svá tajemství.
Ušetři mě těch divných věcí, jo?
Jen mi ukaž, kde schoval klíč omega.
Co to je?
Stojan na světlo.
Jak daleko ještě?
Kinsey?
Jsem tak strašně lehkomyslná.
Já vím.
Můžeme pokračovat?
Skoro tu kvůli mně všichni umřeli.
Protože jsem byla tak posedlá tím šepotem.
Myslela jsem, že když se zbavím strachu, bude mi líp.
Ale jen teď jednám nerozvážně.
Ani mi to nepomohlo v té nejdůležitější chvíli.
O čem to mluvíš?
O Samovi.
Měla jsem mu vzít pistoli, jen co ji v lese upustil.
Ale já to neudělala.
Stejně jako v Seattlu.
Měla jsem popadnout ten pohrabáč.
Nevzala jsi ho, protože jsi chránila Bóďu.
Viděl jsem to v tvé hlavě.
Cos udělala, když pustil zbraň?
Utekla jsem.
Jo. Utekla.
S Bóďou.
Zase jsi ho zachránila.
S kamarády to dáš do pořádku. Tak pojď.
Co myslíš, že je za nimi?
Vážně to chceme vědět?
Kins?
„Pánové klíčů.“
Co se tu stalo?
Jeff, Kim, Mark, Lucas, táta.
- Všichni jsou mrtví. - Teď už zbývají jen dvě.
A Ellie nám moc nepomůže. Už jsem to zkoušela.
A co Erin Vossová?
Je na psychině.
Vážně?
Máma si napsala jméno té nemocnice. Viděla jsem to u ní.
Pamatuješ na to, co nám říkal Javi o...
ženě, která přišla do Klíčova a zešílela?
Přestala komunikovat?
Myslel jsem, že jenom kecá, ale...
Možná ne. Projednou.
Jestli to je to, co se Erin stalo,
myslíš, že proto na ni chce Finta použít ten klíč?
Erin byla tátova holka. Třeba jí řekl, kde ten klíč k černým dveřím je.
Měli bychom za ní zajít.
Zkusit ji varovat.
Běž ty.
Já zůstanu s mámou.
No koukněme se na vás.
Tak šťastní.
Škoda, že to nevydrželo...
Připravena?
Stará dobrá škola v Mathesonu.
Kde je tvé druhé já?
Vrchol slávy na střední, jo?
Aby bylo nemožné možné.
Na nás, pány klíčů.
Kam ho chceš schovat?
Co tady děláš?
Ahoj, Erin.
Takže ti mozek neodumřel.
Jsi tu zaseknutá...
uvězněná ve své ubohé mysli.
Nevím, jak se ti to povedlo, ale...
teď už vím, kde jste klíč omega schovali.
Slečna Erin je dnes populární.
Má návštěvu?
Krásnou mladou dámu. Jako jste vy.
Pusť mě ven!
Pusť mě ven! Prosím!
Slečno Vossová? Zdravím.
Jsem Rendellova dcera, Kinsey.
Rendell.
Jsem jeho dcera.
Kdysi jste si byli blízcí.
Ten náramek, který máte na té fotce,
mám teď já.
Slečno Vossová...
bojíme se, že se vám někdo pokusí dostat do hlavy.
Omlouvám se.
Promiňte, že jsem vás rušila.
Finta...
Finta?
Cože? Je tady?
Ta fotka?
Finta...
To je Lucas.
Finta.
Tátův nejlepší kámoš.
Finta.
Říkáte, že on je Finta?
Rendelli!
Mami?
To jsem já. Byl jsem... jen vynést koš.
Myslela jsem...
Ta skříň...
Napadlo mě, že možná...
- To je dobrý. - Ne!
Mami.
Postarám se o to.
Mami?
Promiň.
Promiň. Moc mě to mrzí.
Já vím.
Mami, vím o co ses snažila.
A chápu proč.
Asi bych to taky zkusila.
Proč to nefungovalo?
Sama jsi to viděla. Bylo to...
- Bylo to jako... - Kouzlo.
Jo.
Jsou to kouzla.
Snažili jsme se ti to říct, ale zapomnělas to.
Tak mi to řekni.
Myslela jsem, že to spravím.
Přivedu ho zpět.
Že spravím naši rodinu.
Měla jsem vás ochránit.
Všechny.
Je moje vina, že Sam přišel.
Já se chtěla stěhovat.
Mami, ty za to nemůžeš.
To ti slibuju.
A nemusíš na nás nic spravovat.
Hele, vím, že je to těžké...
ale nemůžeš zase začít pít.
Nemůžeš.
Potřebujeme tě.
Dobře?
Dneska jsem byl za Erin.
Prošel jsem se...
v té její ustarané hlavě.
A viděl jsem, kam Rendell schoval ten klíč.
Dal ho do své vlastní hlavy.
Šli tam spolu.
Není to roztomilý?
Tyi, Erin ukázala na fotku Lucase.
A říkala mu Finta.
Je to vůbec možný?
Mohl by to být stejný člověk?
Překlad titulků: Beata Krenželoková