‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Hai, Ellie! Răspunde!
‎Sunt Ellie. Nu pot vorbi acum, ‎dar dacă-mi lăsați numele...
‎Scuzați-mă! Cât mai durează?
‎Vreo cinci minute.
‎Asta ați zis și acum cinci minute.
‎Bună!
‎Scuze că ați așteptat. ‎Departamentul nu e obișnuit
‎decât cu tulburări ale liniștii ‎și cu furturi mărunte...
‎Detectiv Daniel Matuko.
‎Nina Locke. Eu l-am găsit pe Joe.
‎- Da, știu. Eram... ‎- Putem vorbi între patru ochi?
‎Desigur. În biroul meu.
‎Vreți o cafea sau un ‎cruller?
‎Fără ‎cruller...
‎Luați loc!
‎Îmi pare rău de prietenul dv.
‎Nu-l cunoșteam prea bine, ‎dar Joe era un om apreciat în oraș.
‎De aceea voiam să vă spun ‎de vizita mea anterioară,
‎dar mi s-a zis să aștept.
‎Aveam de gând să vă sun azi ‎pentru o declarație.
‎Anchetăm circumstanțele decesului.
‎Nu a fost sinucidere.
‎N-ar fi făcut asta.
‎Cum am spus, anchetăm încă...
‎Joe a fost ucis.
‎De ce credeți asta?
‎Când am ajuns, ușa era descuiată. ‎Deschisă.
‎- Nimeni nu prea încuie ușa pe aici. ‎- Am auzit pe cineva în casă.
‎Ați văzut pe cineva?
‎Vreo dovadă că mai era cineva acolo?
‎Nu, dar...
‎Mi-a lăsat un mesaj vocal ‎cu o oră înainte să-l găsesc.
‎Nina, bună. Sunt eu, Joe.
‎Tocmai am văzut ceva...
‎E inexplicabil.
‎Trebuie să-ți arăt. ‎Sunt acasă toată noaptea.
‎- Ce credeți că voia să vedeți? ‎- N-am idee.
‎Dar nu e genul de mesaj ‎lăsat de un sinucigaș.
‎Joe nu avea niciun motiv ‎să facă așa ceva.
‎Vorbiserăm aseară.
‎Nu era supărat deloc. ‎Dimpotrivă, eu eram.
‎De ce?
‎Probabil știți deja că...
‎Mi-am pierdut soțul de curând, ‎iar Joe mă ajuta
‎să înțeleg ceva din povestea asta.
‎Ascultați...
‎Nu vreau să par neinteresat, ‎dar am nevoie de dovezi.
‎Iar dovezile par să indice o sinucidere.
‎Acestea fiind spuse,
‎vom lua în considerare toate indiciile.
‎Dar Ellie Whedon? Ați vorbit cu ea?
‎Îmi pare rău, dnă Locke, ‎nu vă pot da mai multe detalii.
‎E a lui Joe?
‎Da, era pe biroul lui de acasă.
‎Voia să-mi arate ceva. ‎Poate că e ceva din cutia asta.
‎Mă tem că nu vă pot permite asta.
‎Dar aveți cuvântul meu că vă contactez ‎când aflu ceva.
‎RENDELL LOCKE ‎RECORDMEN LA 800 M - 1995
‎Nu, Rendell!
‎Nebunie totală, nu? ‎Ieri era, iar azi nu mai e.
‎Nu știi niciodată ce e în mintea cuiva.
‎Așa e.
‎Mai vii pe la mine mai târziu?
‎Desigur.
‎Bine.
‎Avem o mare problemă.
‎Decesul la apogeu al lui ‎Nephropidae.
‎Prima fimare a fost cam nasoală.
‎Crezi că n-am crăpat homarul?
‎E tare asta! ‎Dar nu sunt doar părți negative.
‎- Eu am găsit o soluție. ‎- „Eu” însemnând...
‎Noi, scuze.
‎Nimic n-ar fi fost posibil ‎fără minunata Kinsey Locke.
‎Scuze, ce n-ar fi fost posibil?
‎Am scris câteva scene în plus, ‎care vor da o nouă viață peliculei.
‎Eu și Kinsey am filmat deja una.
‎Cum? Tot echipamentul e în dubița mea.
‎Noi... Kinsey a găsit o soluție.
‎Rahat!
‎- Ce e? ‎- Am pierdut docurile din Matheson.
‎Adică s-au scufundat?
‎Adică dl Peña, proprietarul, ‎nu ne lasă să filmăm acolo.
‎De ce nu?
‎Se teme să nu fie tras la răspundere ‎și așa mai departe.
‎Nu degeaba nu vrea nimeni ‎să filmeze în Matheson.
‎Orașul nu e pregătit ‎să i se ofere o șansă.
‎Bine. Nu-i nimic.
‎Găsim altceva, da?
‎Trebuie. E scena esențială.
‎E duelul final al eroinei cu ‎Nephropidae, ‎în bârlogul bestiei.
‎Să ne gândim la asta ‎și ne revedem mâine.
‎Bună, Kins! Unde e Tyler?
‎E la prietena lui în seara asta.
‎Lipsesc câteva săptămâni ‎și pierd toate mondenitățile...
‎Ce ai acolo?
‎Vreau să-ți arăt ceva.
‎Te deranjează faptul că nu-ți amintești ‎mare lucru din copilărie?
‎Nu mă gândesc la asta.
‎Creierul elimină vechile amintiri ‎pentru a le face loc altora.
‎Ce vrei să-mi arăți?
‎Ce sunt alea?
‎Amintiri.
‎Cred că sunt ale tale.
‎Cum se fac...
‎- Cine a făcut astea? ‎- Știu că e ilogic, dar...
‎Cred că ți le-a extras cineva.
‎Voiam să vezi dacă-ți amintești ceva ‎din toate astea.
‎Duncan?
‎Ce e? Ce vezi?
‎Sunt familiare, dar...
‎Nu știu la ce mă uit.
‎Mi-e greață rău de tot.
‎Îmi pare rău. A fost o idee proastă.
‎Ce idee?
‎Dunc, mă ajuți cu masa de seară?
‎Da, vin imediat. Scuză-mă!
‎Hei!
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎Te uiți la fotografia cu acel celacant
‎de vreo oră și nu știu ‎dacă e cazul să fiu geloasă.
‎Mă gândeam la ceva.
‎La ce?
‎La ce aș prefera să fac ‎în loc de teme.
‎Nu știam că ai bijuterii pe dedesubt.
‎- Da... ‎- N-am vrut să te simți stânjenit.
‎Nu e cazul.
‎Doar că...
‎Ar trebui să plec.
‎Scuze, am greșit eu cu ceva?
‎Nici vorbă. Doar că am pierdut ‎noțiunea timpului.
‎- Ești sigur? ‎- Da.
‎Dar o să vii duminică, da?
‎Începem pregătirile la două.
‎Categoric.
‎Trebuie să-ți arăt ceva.
‎Nu putem altă dată?
‎Mă tem că nu.
‎Am vrut să discut cu Duncan ‎despre faza cu tata.
‎I-am arătat și amintirile lui, ‎dar n-a funcționat.
‎Adulții nu-și amintesc magia. ‎Știm deja asta.
‎N-ar trebui să faci asta ‎fără să ne consultăm.
‎Dar n-a fost ca la mama.
‎Chiar și când se uita la ea,
‎parcă mintea lui ‎nu putea asimila informația.
‎Nici al meu nu prea poate.
‎Dar o amintire i-a atras ‎în mod special atenția.
‎Ce văd aici?
‎Tata și prietenii lui coboară în peșteră.
‎Fii atent ce urmează!
‎Vezi lumina aia albastră?
‎Tata și amicii lui au pățit ceva ‎în peștera aia. Vreau să merg acolo.
‎Singură, în căutarea ‎unei lumini albastre ciudate?
‎Nu mă duc singură.
‎Vreau să vii cu mine.
‎Nu.
‎Nu știm ce am văzut ‎în amintirea aia.
‎- Nu știm ce a făcut tata. ‎- Se pare că și-a ucis prietenul.
‎Era doar un fragment. ‎Nu știm ce a fost înainte și după.
‎Dacă mergem la peșteră, ‎poate aflăm mai multe.
‎- Kinsey, încetează! ‎- Tata nu e un criminal!
‎Nu te mai ascult.
‎- Adică? ‎- S-a terminat.
‎Am terminat-o cu tata ‎și cu cheile astea malefice!
‎Îți aparțin.
‎De ce mă eviți?
‎Nina, nu e momentul potrivit.
‎Trebuia să răspunzi la telefon.
‎Îmi ascunzi ceva.
‎Vino afară! Acum!
‎Ce vrei de la mine, Nina?
‎Tu și Rendell aveți cicatrice identice.
‎Știu că nu ai căzut cu bicicleta.
‎- Despre asta e vorba? ‎- De unde o ai?
‎Ni le-am provocat singuri.
‎Eu, Rendell, Mark și Erin.
‎În ultimul an, după moartea prietenilor, ‎ne-am atins cu fierul înroșit.
‎Ca omagiu pentru ei.
‎De ce nu mi-ai zis asta ‎când te-am întrebat?
‎Fiindcă nu e treaba ta!
‎A fost o chestie personală, intimă.
‎- Scuză-mă! ‎- Unde erai când a murit Joe?
‎Eram acasă.
‎Nu erai.
‎Am fost la tine și am vorbit cu Rufus,
‎chiar înainte să mă duc la Joe.
‎Nu erai acasă.
‎Mă acuzi de ceva, Nina? Spune-o!
‎Am ținut mult la Joe.
‎Nina, eu îl cunosc pe Joe ‎de 25 de ani.
‎Tu ești în oraș de câteva luni.
‎Nu-mi spune mie cât ai ținut la Joe!
‎Am încercat să-ți fiu prietenă.
‎Uau!
‎Cum naiba ați filmat asta?
‎E o...
‎filmare cadru cu cadru.
‎E super! E magie curată!
‎Da, arată bine,
‎dar o să pun întrebarea incomodă.
‎De ce o urmărește ‎Nephropidae ‎pe Amanda prin pădure?
‎E un monstru marin.
‎Am mai discutat, Douglas. ‎E și în mare, și pe uscat, nu?
‎Ascultați, ar fi mai bine ‎să ne concentrăm
‎și să găsim un nou loc ‎pentru confruntarea finală.
‎- Nu există idei proaste. Start! ‎- Am putea construi ceva.
‎Cu ce buget?
‎Putem să facem machete ‎și să le filmăm în cadă.
‎Mă scuzați, ‎se pare că există idei proaste.
‎- Parcă aici erau acceptate! ‎- Scuze, Douglas,
‎dar e un film despre monștri.
‎Am eu o idee.
‎Dacă filmăm în peșterile marine?
‎Nu cred că e indicat.
‎Nu se numesc „Peșterile înecaților” ‎degeaba, nu?
‎Nu sunt atât de înfricoșătoare, ‎dacă ești atent.
‎Am mai fost acolo. E super!
‎E greu să ducem echipamentul acolo.
‎Cică acolo ar fi fost o zonă secretă. ‎Dacă sunt radiații?
‎Nu vreau un al treilea braț.
‎Ce naiba sunteți atât de speriați? ‎Mie îmi place mult ideea.
‎Zero spirit de aventură?
‎Chiar tu ai zis
‎că nu vrei să pară un film ieftin, ‎filmat în garaj, nu?
‎Evident.
‎Bine. Dacă nu aud o idee mai bună, ‎votez pentru peșteri.
‎Bine, peșterile să fie!
‎Bine.
‎Bun.
‎Poate e o situație de genul Narnia.
‎Arată ca lumea noastră.
‎’Neața!
‎Vrei cereale?
‎Ai găsit cheia! Excelent!
‎Am găsit dulapul la subsol ‎acum câteva săptămâni.
‎- Nu are nimic magic. ‎- Nu încă.
‎Stai să-l recondiționez!
‎Mamă, avem vreo lanternă?
‎Încearcă în debaraua de sus. ‎La ce-ți trebuie?
‎Alo!
‎Bună. Sunt detectivul Mutuku.
‎Da. Bună, dle detectiv!
‎Nu există urme de intrare prin efracție.
‎Nu s-a furat nimic, iar pe pungă ‎sunt doar amprentele dv. și ale lui.
‎Nimic care să infirme ipoteza sinuciderii.
‎Am intervievat ‎mai multe persoane apropiate
‎și toate spun că era un tip solitar.
‎În weekendul viitor comemora ‎decesul soției.
‎Îl clasificați ca sinucidere?
‎Da.
‎Bine.
‎Asta e tot?
‎Nu am găsit nimic aici.
‎Fotografii de când era consultant ‎pentru albumul foto.
‎Nu mai sunt clasificate ca probe, ‎deci le puteți lua.
‎Mulțumesc.
‎Unchiule Duncan, mergem afară, ‎să explorăm un pic?
‎Mi-ar plăcea, amice, dar nu acum.
‎Mă lupt cu migrenele mele...
‎Nu prea am sorți de izbândă.
‎O lăsăm pe altă dată.
‎Bine.
‎Eu ies. Sper să-ți revii.
‎Bună, Bode!
‎Ce vrei?
‎Îți dau o ultimă șansă ‎să-mi dai cheile.
‎Niciodată!
‎Știu deja că nu ni le poți lua.
‎Habar n-ai ce urmează.
‎Familia ta se va destrăma ‎și va fi doar vina ta.
‎Să nu zici că nu te-am avertizat!
‎- Ce naiba s-a întâmplat? ‎- Blocul de celule a luat foc!
‎PETRECERE DE ZI ‎VINO SĂ BEI CEVA PENTRU JOE!
‎VIN ȘI EU.
‎Eu plec. M-a lăsat durerea de cap.
‎Ce-i asta?
‎Caut ceva.
‎Te pot ajuta?
‎Nici nu știu ce caut.
‎Dar... nu sunt nebună.
‎- Cine a zis că ai fi? ‎- Ellie. Am dat-o în bară cu ea.
‎Am acuzat-o de ceva și... Nu știu.
‎- Poate spunea adevărul. ‎- În legătură cu ce?
‎Voiam să știu ‎de unde are cicatricea aia.
‎Rendell avea una identică.
‎Îți amintești?
‎Exact aici, sub claviculă?
‎Nu tocmai.
‎O altă chestie uitată?
‎Nu știu. Poate că răspunsul ‎nu e în cutia asta.
‎Dar știu că...
‎e ceva ciudat aici.
‎Cred că ai nevoie de un somn bun.
‎Nu te înșeli.
‎Hai să adunăm copiii.
‎Mergem la Boston azi.
‎Eu și Bryan ieșim cu copiii, ‎iar tu te poți odihni.
‎Mulțumesc.
‎Dar mi-e bine aici.
‎Bine.
‎Vorbim mâine.
‎Sigur.
‎Nu se poate!
‎Chiar ai impresia
‎că o creatură ciudată ‎ar putea sălășlui aici, nu?
‎Exact. Hai!
‎E mișto!
‎Înfricoșător, dar mișto.
‎Super, nu?
‎- E incredibil! ‎- Da.
‎Docurile din Matheson sunt ‎doar o amintire jenantă acum.
‎Putem pune camera aici.
‎Ca să surprindem ‎intrarea asta teatrală...
‎Perfect! Putem adăuga ‎o lumină în spate.
‎- Ne pregătim? ‎- Da.
‎Kinsey, trepiedul e la tine? Kinsey!
‎Eu zic să mai mergem.
‎- Ce? Nu! Locul ăsta e perfect! ‎- Nu.
‎E unul și mai bun mai încolo.
‎Nu știu ce să zic. ‎Tunelul ăla pare un pic...
‎greu de parcurs. Și e apă.
‎Da. Și ar trebui să cărăm ‎și echipamentul.
‎Da, pe bune... ‎Nu vreau să pățească cineva ceva
‎și nici n-am semnal aici.
‎Vă spun, putem merge.
‎Și o să merite.
‎Credeți-mă!
‎Se pare că știe ce spune, lume.
‎Pentru ‎Nephropidae,‎ nu?
‎Kinsey, stai un pic!
‎După tine!
‎Nu te mai îndoi ‎de profesionalismul meu!
‎Am zis-o fiindcă tu ai insistat să filmăm ‎de pe mobila antică a lui taică-tău.
‎Era unghiul ideal.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Ia capul! ‎- Lume!
‎Gașcă!
‎Poftim!
‎Așteaptă!
‎Sfinte Sisoe!
‎Dumnezeule!
‎Bine.
‎Ai avut dreptate, Kinsey.
‎Are aprobarea oficială a lui Doug!
‎Prieteni, e o peșteră miraculoasă.
‎V-am zis eu!
‎Nephropidae ‎va ieși exact de acolo.
‎Îmi place.
‎Ce zici, Scot? Scot!
‎Scuze, eu...
‎repetam în minte discursul ‎de la Oscar.
‎Hai! Să pregătim totul!
‎Mi-ar plăcea să am bârlogul meu.
‎Ce naiba...
‎Nu înțeleg cum...
‎Fraților!
‎Ce se întâmplă aici?
‎- Rahat! ‎- Cred că începe fluxul.
‎Dar am urcat mult. ‎Cum să ajungă până aici?
‎Oceanul e al naibii de fâșneț, Doug.
‎Strângeți totul! Plecăm.
‎Nu e bine deloc.
‎Unde e Kinsey? Kinsey!
‎- Mă duc după ea. ‎- Mă duc eu. Voi plecați!
‎- Vă așteptăm. ‎- E periculos.
‎Plecați de aici! Ne vedem afară. ‎Kinsey!
‎- Se descurcă el. ‎- Kinsey!
‎Trebuie să plecăm acum!
‎Și echipamentul?
‎Lăsați-l. Trebuie să înotăm.
‎S-a inundat și peștera cealaltă. ‎Să mergem!
‎Nu cred că pot să fac asta.
‎- Dacă urcăm mai sus... ‎- Nu avem unde, Doug!
‎Chestia asta se umple repede.
‎Dacă nu plecăm acum, ‎sigur ne vom îneca.
‎Te ajutăm eu și Zadie. Hai!
‎Lasă pantofii ăia nenorociți, Doug! ‎Să mergem!
‎Kinsey, trebuie să mergem! ‎Peșterile sunt inundate.
‎- Trebuie să plecăm! Ce faci? ‎- Lasă-mă!
‎- Bun. ‎- Așa. Ușurel.
‎Doamne, ce rece e!
‎Trebuie să înotăm spre sala cealaltă.
‎Asta e. Hai!
‎Bine.
‎La trei, da? Inspiră adânc și înoată!
‎Unu, doi, trei.
‎Doamne!
‎Bun...
‎Peștera e inundată!
‎Dacă nu plecăm acum, ‎o să murim amândoi. Hai, te rog!
‎Kinsey, să mergem!
‎Vino!
‎Rahat!
‎Ți-am zis.
‎O să reușim.
‎Lanterna mea rezistă la apă. ‎O iau eu înainte.
‎Doamne, am reușit! Nu-mi vine să cred!
‎Unde sunt Gabe și Kinsey?
‎- Ești bine? ‎- Da. Încă un pic.
‎- Nu cred că vom reuși. ‎- Ba da.
‎Kinsey!
‎Ce distractiv a fost!
‎- De ce nu ne-ai zis de asta? ‎- Nu știam.
‎Marea speologă nu știa?
‎Puteam muri cu toții!
‎Știu. Îmi pare rău.
‎Îmi pare rău. ‎Bine măcar că suntem toți aici.
‎Am pierdut echipamentul.
‎- Și? Luăm altul. Îl iau eu. ‎- Cu ce bani?
‎Kinsey, știi câte ore am vândut înghețată ‎ca să-mi permit chestiile alea?
‎Ai zis că vrei un loc bun, iar eu...
‎Aiurea! Ne-ai lăsat acolo!
‎Îți pasă de filmul ăsta? ‎De ce am venit aici, de fapt?
‎Mai am și altele pe cap, ‎în afară de filmul ăsta stupid!
‎Nu trebuia să am încredere în tine.
‎Niciodată!
‎Mi-ai salvat viața.
‎Îți dai seama, da?
‎M-aș fi înecat.
‎Sunt sigur că și tu ai fi procedat la fel.
‎Și nu te pot condamna. Ușa aia e...
‎Ce naiba era aia?
‎Nu știu.
‎Cred că are o legătură cu magia ‎și cu cheile.
‎- Ai o cheie care o deschide? ‎- Nu.
‎Nu am nimic, de fapt.
‎Nici măcar Gașca Savini.
‎Dă-le un mic răgaz. O să le treacă.
‎Da, sigur.
‎Nu trebuia să vă oblig ‎să coborâți acolo.
‎Nu ne-ai obligat tu.
‎Ba da. Am mințit în privința peșterii.
‎Eu mă bucur că am mers.
‎Vorbesc serios. ‎Ce altceva aveam de făcut azi?
‎Să filmez o scenă stupidă ‎în pivnița lui Doug? Teme?
‎Acum simt că trăiesc!
‎Și nu numai fiindcă era ‎să ne înecăm, ci fiindcă tu...
‎ai acest efect asupra celorlalți.
‎Ai o energie anume. ‎Cred că te-am urma oriunde.
‎Eu sigur aș face-o.
‎Ești tare de tot!
‎Nu mă simt așa.
‎Îmi place această Kinsey.
‎JACKIE // 14:28 ‎UNDE EȘTI?
‎JACKIE // 14:28 ‎TYLER, DE CE NU RĂSPUNZI?
‎Ce cauți aici?
‎Cum adică?
‎Cursa 5K e chiar acum.
‎Nici tu nu ești acolo.
‎Jackie nu conta pe mine.
‎Te aștepta.
‎Sunt sigur că se descurcă ea,
‎ca de obicei.
‎Stai un pic! ‎Credeam că vă înțelegeți bine.
‎- Care-i treaba? ‎- Îmi mai pun ceva de băut.
‎JACKIE // 14:28 ‎ALO!
‎Lockestar!
‎Îți simțim lipsa în echipă.
‎Mă îndoiesc, ‎dar și eu vă simt lipsa, băieți.
‎Deja te-ai înmuiat, frate.
‎Eu și Javi am stabilit să mâncăm ‎doar carne din trei în trei zile.
‎Încep să văd o schimbare.
‎Cine-i aia?
‎Deci...
‎Unde poate o fată să bea ceva aici?
‎Poți lua paharul meu.
‎Ce-i asta, votcă și Kool-Aid?
‎Ce pot să zic? ‎Corpul meu e un templu.
‎Da, se vede.
‎Putem să facem rost ‎de ceva mai bun.
‎Vino cu mine!
‎Ticălos norocos!
‎Corect.
‎Ne-am grăbit.
‎Amice, tocmai a apărut Jackie Veda.
‎Cine e Jackie Veda?
‎- E... ‎- Da.
‎Am priceput.
‎Ne mai vedem.
‎Îmi pare rău că n-am putut petrece ‎mai mult timp împreună.
‎- Nu-mi vine să cred! ‎- Jackie...
‎Știai cât de important e pentru mine, ‎ce însemna pentru dl Ridgeway.
‎Crede-mă, îți fac o favoare.
‎Dând bir cu fugiții ‎când am nevoie de tine?
‎Cu cât mai repede, cu atât mai bine.
‎Știu că ai multe probleme acum...
‎Aș vrea să-mi spui și mie.
‎Nu ai cum să înțelegi. E imposibil.
‎Bine.
‎Dar acum pot?
‎Jackie, ce faci?
‎Hai să jucăm ‎beer pong!
‎- Sau mai bine ne luptăm! ‎- Du-te acasă!
‎Nu, eu mă distrez. Du-te tu!
‎Meriți mai mult de atât.
‎Avem și o părere comună.
‎Bună!
‎Cum a mers cu cum-o-cheamă?
‎Minunat!
‎Se vede.
‎Nu vrei să beau asta singură, nu?
‎Aici erai!
‎Despachetez.
‎- Parcă aveam mai multe cutii. ‎- Ești teafără?
‎Ai văzut ceva ciudat?
‎Nu-ți lipsește nicio cheie?
‎- Ce-i cu tine? ‎- S-a întors doamna din puț.
‎- Da? Unde e? ‎- Afară.
‎A zis că toată familia ‎o să aibă probleme
‎și că o să fie din vina mea.
‎- Ce probleme? ‎- Nu mi-a zis.
‎E în regulă, amice.
‎Încearcă să te sperie, ‎ca să obțină ce vrea.
‎Eu nu mă tem de ea. ‎N-ar trebui să te temi nici tu.
‎Nu ne poate lua cheile.
‎Bine. Dar nu plec de lângă tine ‎în seara asta.
‎Deci o să mă ajuți ‎și să car cutiile din pivniță?
‎Bine.
‎Hai!
‎Unde ești acum?
‎În minunatul centru din Matheson.
‎Nu.
‎Ești în altă parte.
‎Scuze, eu...
‎E o seară ciudată.
‎Meriți o seară în care ‎să nu-ți mai plângi de milă,
‎nu crezi?
‎De unde ești?
‎Nu-mi pasă.
‎Nu te gândi la asta.
‎Vezi?
‎E o ușurare ‎să nu mai analizezi totul atât.
‎Vrei să ne urcăm?
‎Sigur e indicat să conduci?
‎Cine a zis că voi conduce?
‎Ar trebui să...
‎Să merg acasă.
‎Bine.
‎Cum vrei.
‎Nici nu știu cum te cheamă.
‎Dodge.
‎Subtitrarea: Gabi Nițu