‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Trebuie să vedeți asta!
‎Urmați-mă!
‎Bun venit în mintea mea!
‎Halucinez cumva?
‎E incredibil!
‎E super!
‎Cine e?
‎Voioșia mea.
‎Sentimentele pot deveni ființe aici.
‎De unde știi?
‎E mintea mea. Știu.
‎Bine...
‎Foarte ciudat.
‎Asta e!
‎Centura lui Orion e terminată.
‎Ce-i asta?
‎Suntem într-o amintire a mea.
‎Tată!
‎Nu te aude.
‎Am încercat deja.
‎Ești prea obosit pentru o poveste, amice?
‎Niciodată.
‎Ce-ar fi să-i dăm o pauză ‎lui ‎Peter Pan
‎și să ne delectăm ‎cu o poveste marca Rendell Locke?
‎Nu știu...
‎Da...
‎Nu ești pregătit pentru cea ‎cu monstrul marin. E prea înfricoșătoare.
‎Monstru marin?
‎Da. Vezi tu, era un pescar bătrân odată,
‎care naviga pe mare ‎cu mateloții lui de încredere.
‎Ei bine...
‎Într-o zi au fost surprinși ‎de o furtună violentă.
‎I-a învârtit într-atât, ‎încât au ajuns pe o insulă pustie,
‎care nu era pe nicio hartă.
‎Au explorat-o un pic, ‎în căutare de hrană și de adăpost,
‎și au dat peste un cufăr ‎îngropat în nisip.
‎Când l-au deschis, au constatat
‎că era plin cu aur.
‎Parcă ziceai că e un monstru marin.
‎Ajungem și acolo.
‎Cred că mi-o amintesc.
‎S-au hotărât să-l ia cu ei,
‎dar, când încercau să ducă ‎acel cufăr pe vas,
‎au fost atacați din senin
‎de un monstru marin periculos!
‎Acesta le-a devorat vasul, ‎ca să nu poată scăpa.
‎Era datoria lui să protejeze comoara ‎și să se asigure...
‎Ce s-a întâmplat?
‎Cred că am adormit ‎până să termine tata povestea.
‎N-am aflat sfârșitul.
‎Cred că e mai bine. ‎Devenise cam înfiorătoare.
‎Ce tot spui? Avea un final fericit.
‎Dacă zici tu...
‎Mi-o amintesc.
‎Cum e posibil așa ceva?
‎V-am spus, cheile o fac.
‎Unde le tot găsești?
‎Le aud șoaptele.
‎Șoapte? Ce spun?
‎Nu sunt cuvinte...
‎Sau, cel puțin, nu inteligibile.
‎Mă concentrez intens ‎și șoaptele mă duc la chei.
‎Cred că tata știa de chei. ‎Una era în brățara de la el.
‎Or mai fi și altele?
‎- E rândul lui Tyler. ‎- Nu. Nici vorbă!
‎- Nu-mi accesează nimeni amintirile. ‎- Hai!
‎- Hai, Kinsey! ‎- Nici mie!
‎Vă rog!
‎Ce să facem cu cheile magice, ‎dacă nu le putem folosi?
‎Până aflăm ce efecte secundare eu, ‎le păstrez eu pe amândouă.
‎- Ce? ‎- De ce le iei tu pe amândouă?
‎O ai deja pe cea cu două fețe.
‎- Cheia Oglinzii. ‎- Sunt mai mare, deci...
‎Și cel mai neimplicat.
‎Salutare! Eu le-am găsit pe toate.
‎Ai pierdut deja una.
‎N-a fost vina mea.
‎Bine. Nu v-am zis până acum,
‎dar doamna înfiorătoare din puț
‎încearcă să pună mâna pe chei.
‎Trebuie să le protejez.
‎Deci să ți le dăm ție?
‎- Exact. ‎- Nu prea cred.
‎Bun, uite cum facem.
‎Tyler ia Cheia Oglinzii, ‎iar eu o iau pe cea cu... creierul.
‎Cheia Minții.
‎Bine, așa îi zicem.
‎E reală.
‎Dacă mai apare, ne spui imediat.
‎Și dacă e prea târziu?
‎Ce naiba? E laptopul meu.
‎Marky Mark.
‎Știai că o să vin, nu?
‎E aiurea. E cineva acolo.
‎O fi vreun vagabond amărât.
‎Doamnă!
‎De unde ai apărut?
‎De unde ai cheia aia?
‎- Nu e treaba ta. ‎- Mai erau și altele?
‎Una în formă de cap, poate?
‎Nu. De ce?
‎Ți-o arăt pe a mea, ‎dacă mi-o arăți și tu.
‎A ta ce face?
‎E ca o brichetă.
‎- Super! ‎- Ai zis că mi-o arăți și tu.
‎Bine.
‎Dacă insiști...
‎Ce naiba?
‎Mai vrea cineva să vadă?
‎Fugi! Hai!
‎Bună! Ce faci?
‎Eu și gășkarii mei voiam să-ți mulțumim ‎că ne-ai ajutat ieri.
‎Deci... ‎Voilà!
‎Doamne! Bilete la ‎Band of Horses?
‎Nu tocmai.
‎E o trupă locală, ‎care cântă piesele lor.
‎Cover ‎Band of Horses.
‎Da. Matheson nu e tocmai ‎leagănul culturii.
‎Dar avem formații bune de cover-uri.
‎Novembress, Death Lift for Cutie, ‎Nerdvana...
‎E o...
‎aproximare a unui concert adevărat.
‎Ești sigur că Zadie și Doug nu mai sunt ‎supărați că le-am stricat scena?
‎De fapt, n-o să fie o ieșire oficială ‎a Găștii Savini.
‎- Două bilete. ‎- Da. Doar...
‎Noi doi.
‎Deci e o întâlnire?
‎Doamne, nu e o întâlnire.
‎Nu. E un cuvânt atât de demodat...
‎Banal, chiar.
‎Nu aș îndrăzni să constrâng pe cineva
‎la îngrădirile sociale ‎inerente unei așa-zise „întâlniri”.
‎Nu. Să zicem doar ‎că ne distrăm împreună.
‎- Ne distrăm? ‎- Da.
‎Deci... Sâmbătă?
‎Am o lucrare de predat ‎și formularul pentru programul de vară...
‎Bine. N-ai nicio obligație. ‎O să lei... șterpelesc.
‎Le țin eu. Dacă te hotărăști să vii,
‎foarte bine. Dacă nu... ‎Sunt băiat mare, să știi.
‎O să rezist.
‎E posibil.
‎Posibil?
‎E bine. Accept și un „posibil”.
‎Dar să mă anunți,
‎Rocky Road!
‎Nu trebuie să stai cu noi. ‎Du-te la prietenii tăi!
‎Dacă aș avea vreunul...
‎Fă-ți!
‎Bode!
‎Nina! Bună!
‎Bună! Mă bucur să te văd aici.
‎Tyler a intrat în echipă.
‎Bode, ea e Ellie, mama lui Rufus.
‎- Bună! Îmi pare bine. ‎- Și mie, Bode.
‎Rufus mi-a spus totul ‎despre camaradul lui de arme.
‎- Te duci să cauți locuri? ‎- Bine.
‎- Pa, Ellie! ‎- Pa!
‎Cum merg renovările?
‎Știi tu... Repari o chestie ‎și apar încă opt.
‎Dacă vrei să mai ieși undeva,
‎voiam să ajung ‎la un restaurant italienesc din centru.
‎Au meniu pentru copii?
‎Probabil că nu.
‎Perfect!
‎Jackie, e clar că te place.
‎Poate voia doar să fii geloasă... ‎Nu știu.
‎E o situație ciudată.
‎Nu ne putem uita la meci?
‎Cine vine aici să vadă meciul?
‎Nu știam că avem spectatori.
‎Kinsey, nu?
‎Stai cu noi!
‎Nu știu de ce m-am obosit ‎să-mi leg patinele.
‎Stai calm. Ești bun, ‎dar ești nou pe-aici.
‎Antrenorul le e loial celor cu vechime. ‎O să ai șansa ta.
‎Brutal!
‎Da. E Chad Garland.
‎Mare stea... Un nemernic.
‎Da.
‎A fost strâns jocul.
‎- Am pierdut la șase puncte. ‎- Dar v-ați mișcat bine.
‎Unde, pe bancă, la majorete?
‎Ty, a fost prima partidă. ‎O să joci mai mult în următoarea.
‎Mă duc la Javi.
‎Ne vedem acasă.
‎- Bine. Ne vedem acolo. ‎- Jackie!
‎Te duci la Javi?
‎Da.
‎- Vrei să te duc? ‎- Sigur.
‎- Rahat! ‎- Ce e?
‎Nemernicul ăla voia să ne ia ‎la o petrecere, pe mine și pe Eden.
‎Nu am nimic, ‎fiindcă abia m-am mutat aici, deci...
‎Lasă-mă să-ți arăt orașul!
‎Ești bine?
‎Da. Hai să mergem!
‎Cine e, prietenul tău?
‎Fratele.
‎Nu te ambala. Discutam și noi.
‎Așa merg discuțiile tale? ‎Tu vorbești, iar fetele fug?
‎Poate n-ar trebui să te bagi. ‎Să fie ca la meci...
‎Tyler!
‎Tyler, încetează! Lasă-l!
‎E bine, nu?
‎- Încetați! ‎- Lasă-l! Ajunge!
‎Haide! Mergi!
‎Celălalt a lovit primul.
‎Dar e clar că Tyler a exagerat.
‎Vorbesc eu cu antrenorul Riggs.
‎Cred că va fi exclus câteva luni ‎din echipă.
‎Tyler se poartă ciudat.
‎E absent, defensiv...
‎E de înțeles, având în vedere ‎prin ce a trecut.
‎Aș vrea să pot
‎să sar cu totul peste anul acesta.
‎Să scăpăm de părțile grele.
‎Dar ați rata și unele bune.
‎E adevărat.
‎Îl aștepți pe taică-tău?
‎Ce ai făcut?
‎Aseară am venit târziu ‎de la petrecerea cu hocheiștii
‎și am depășit ora de stingere ‎cu 15 minute.
‎Nasol.
‎Da. Tata o să-mi țină un discurs ‎de toată frumusețea.
‎V-ați certat des în ultima vreme.
‎Nu pot să greșesc niciodată.
‎Fiecare abatere, cât de mică, ‎devine un exemplu.
‎Kinsey e perfectă, ‎dar eu am nenumărate defecte.
‎Înțeleg.
‎Nici nu știi de câte ori m-am trezit ‎cu dorința de a-l omorî pe tata.
‎Ei bine...
‎Dacă te hotărăști vreodată s-o faci,
‎fii bun și ocupă-te și de al meu.
‎Salut!
‎O bătaie pe cinste, Mayweather!
‎Nemernicul se dădea la soră-mea, ‎deci...
‎Nu am nevoie de discursuri.
‎N-am niciun discurs.
‎Ascultă, poate că nu știu cum e ‎să pierzi pe cineva apropiat,
‎dar știu multe despre furie. ‎Am trăit-o.
‎Dacă o lași să te distrugă, o va face.
‎Deci n-o lăsa.
‎Ce-i cu șortul ăla?
‎Picioarele mele par reci?
‎Hai, omule!
‎O SĂ FIU ÎN FAȚĂ LA 8. ‎POATE NE VEDEM.
‎KINSEY // 10:18 ‎BINE.
‎Te bucuri de pedeapsă?
‎Așa îmi place să-mi petrec ‎sâmbetele mai nou.
‎Scuze pentru aseară.
‎N-am vrut să te împing sau...
‎Nici nu erai tu.
‎Am văzut privirea ta, Tyler. ‎Tu nu erai acolo.
‎M-am speriat.
‎Cum poți să spui asta? Eu...
‎Nu vreau să discutăm.
‎M-am gândit mult la povestea asta.
‎M-am hotărât că vreau ‎să intru în mintea mea.
‎- Sigur e o idee bună? ‎- Nu.
‎Dar trebuie să știu cum e acolo.
‎Mă îngrozește,
‎dar cred că tocmai de aceea ‎trebuie să încerc.
‎Singură?
‎Da.
‎Nu prea cred.
‎Vin cu tine.
‎Nu te îndepărta, ‎nu atinge și nu lua nimic.
‎- E mintea mea, o să aflu. E clar? ‎- Sigur.
‎Da.
‎Sfinte Sisoe!
‎Începem.
‎Bode a ajuns la jocuri mecanice, ‎iar eu, la un mall ciudat?
‎Sunt magazine cu amintiri.
‎„Tabăra de vară, zile aniversare, ‎dormit la colegi...
‎Cele mai tari figuri de dans?”
‎Ce organizate sunt!
‎Până și mintea ta ‎vrea să dețină controlul.
‎Aici!
‎Acolo vreau să merg.
‎AMINTIRILE DESPRE TATA
‎MUZICA TATEI CARE NU-MI PLACE ‎IEȘIRILE DIN SEATTLE
‎Ce e?
‎Prima dată când tata m-a dus sus, ‎pe Space Needle.
‎- Vrei să vezi? ‎- Nu e nevoie.
‎POVEȘTI DE ADORMIT ‎CĂȚĂRAT ÎN COPACI CU TATA
‎Au fugit la barca lor.
‎Pescarul s-a urcat primul, ‎cu comoara după el,
‎dar prietenii lui
‎nu au urcat la timp.
‎Un monstru marin i-a atacat, ‎în timp ce barca se îndepărta.
‎Prietenii lui au fost înghițiți?
‎Exact.
‎Și pescarul avea mustrări de conștiință.
‎În loc să țină el comoara,
‎le-a dat-o familiilor acestora.
‎Drăguț din partea lui!
‎Dar, într-o zi,
‎monstrul marin s-a întors ‎după comoara lui.
‎- Nu... ‎- Ba da.
‎Dar...
‎a văzut ce făcuse pescarul,
‎câți oameni ajutase,
‎și i-a scuipat afară ‎pe toți prietenii lui.
‎Incredibil, aceștia trăiau încă.
‎Și s-au revăzut cu toții,
‎chiar acolo, pe țărm.
‎Ce final macabru, nu?
‎Eu mi-o amintesc altfel.
‎Noapte bună, scumpo!
‎Noapte bună, mamă!
‎E Bode.
‎Mai vrei o poveste?
‎Bine, scumpo.
‎Noapte bună, tati!
‎Trebuia să mai ascult una.
‎- Dormi? ‎- Nu încă.
‎Ai uitat-o pe Sally în camera mea. ‎Știu că te ajută să adormi.
‎Mulțumesc, Tyler.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu știu.
‎Mă gândeam la tine ‎și am schimbat amintirea.
‎Le poți controla?
‎Tu îți poți controla gândurile?
‎Să plecăm de aici!
‎- Nu l-am pocnit atât de tare. ‎- Ba da, în mintea mea.
‎Cine e?
‎Seamănă puțin cu...
‎Cu mine.
‎Unde a dispărut?
‎Nu știu. Hai să plecăm de aici!
‎Acum unde mai suntem?
‎Ne-am întors în Seattle.
‎De unde știi?
‎Kinsey!
‎Sfinte Sisoe!
‎Speram să răspundă taică-tău ‎la niște întrebări,
‎dar nu m-a ajutat deloc.
‎Mă ajuți tu, Kinsey?
‎Cred că erai îngrozită.
‎Am văzut vătraiul ăla.
‎Puteam să-l înșfac când Sam era ‎cu spatele și să-l lovesc.
‎Kinsey!
‎- A venit mama. L-a oprit... ‎- Dar dacă n-o făcea?
‎M-am ascuns, ca o lașă.
‎Eram împietrită.
‎Toți avem regrete din ziua aia.
‎Tyler!
‎Ești teafăr?
‎Da.
‎Ce naiba era aia?
‎Teama mea.
‎E cum a spus Bode, sunt sigură.
‎Doamne!
‎- Ești rănit și în viața reală! ‎- Stai!
‎De ce ai pus-o să mă atace?
‎- N-am făcut asta. ‎- Era în imaginația ta, Kinsey.
‎Îmi pare rău. Să-ți aduc niște gheață.
‎N-am nimic. Las-o baltă.
‎Monstrul marin i-a înghițit
‎pe toți prietenii pescarului.
‎Dar nu și pe pescar.
‎L-a lăsat să trăiască.
‎Doar ca să-și petreacă restul vieții ‎pe insulă...
‎Singur.
‎Fără a putea uita cele întâmplate...
‎Ce făcuse...
‎Toată suferința provocată.
‎Trecutul ne urmărește mereu, Tyler.
‎Poți să încerci să fugi de el,
‎dar e mereu aproape.
‎Eu vreau un Malbec.
‎Împărțim o sticlă?
‎Eu vreau doar apă. Mulțumesc.
‎Ar trebui să...
‎Nu beau alcool.
‎Iar eu ți-am luat gin drept cadou ‎de casă nouă, ca o tâmpită.
‎E bine să ai ceva pentru musafiri.
‎- Vrei să bem o cafea? ‎- Nu, e foarte frumos aici.
‎Nu mă deranjează ‎când alții beau în prezența mea.
‎De când?
‎În aprilie se fac șase ani.
‎Felicitări! Nu e ușor.
‎Cel mai rău e că...
‎am fost multă vreme ‎departe de copiii mei.
‎Dar acum te poți revanșa.
‎Cum le priește mutarea?
‎Se descurcă și ei cum pot.
‎Kinsey e foarte prăpăstioasă. ‎Analizează orice la nesfârșit.
‎Tyler își pune căștile ‎și e în lumea lui.
‎Bode e un izvor de energie ‎când nu stă de vorbă
‎cu prietena lui imaginară ‎din pavilionul fântânii.
‎Pavilionul fântânii?
‎Da. E clar că are imaginația ‎prea bogată a tatălui său.
‎- Pentru noi prietenii! ‎- Noroc!
‎Așa...
‎Plutesc!
‎Tyler.
‎Tyler!
‎Tyler, uită-te la mine! Sunt fantomă!
‎Mă vezi?
‎Super!
‎Avem propriul nostru cimitir?
‎Salutare!
‎Îmi pare rău, ‎n-am vrut să te sperii.
‎Ești o fantomă, ca mine?
‎Da, o fantomă, dar nu ca tine.
‎Eu m-am stins acum mulți ani.
‎Mă numesc Chamberlin Locke.
‎Bună! Eu sunt Bode.
‎Și eu sunt un Locke.
‎Abia m-am mutat aici.
‎Minunat! Casa Cheilor are locatari noi.
‎Îmi pare bine, Bode.
‎L-ai văzut pe Rendell, tatăl meu?
‎Și el ar putea fi o fantomă.
‎A murit acum câteva luni.
‎Nu l-am văzut de mult pe Rendell.
‎Dacă-mi permiți, ‎unde a murit tatăl tău?
‎În Seattle.
‎Doar cei care au murit în casă, ‎ca mine, rătăcesc pe aici.
‎Unii au preferat să treacă dincolo, ‎dar eu prefer să mai stau.
‎Îmi pare rău să aud ‎de tatăl tău, Bode.
‎Era un tânăr deosebit.
‎Îl cunoșteai?
‎Era strănepotul meu.
‎El și Duncan, fratele lui, ‎zburau pe aici și explorau.
‎Tata a folosit cheile?
‎Da.
‎A ajuns mama acasă. ‎E timpul să plec.
‎Mi-a părut bine, stră-străbunicule.
‎O să mai vin în vizită.
‎Mulțumesc, Bode. Mi-ar face plăcere.
‎Ce caută Ellie aici?
‎Lucas!
‎Bode, ai mâncat tu ‎ce rămăsese din ‎chow mein?
‎Bode!
‎Lasă prostiile!
‎Bode!
‎Bode, trezește-te! Bode!
‎Ți-am făcut-o!
‎Ce-a fost asta?
‎Am găsit cheia care te transformă ‎într-o fantomă.
‎Am zburat mult ‎și l-am cunoscut pe stră-străbunicul.
‎Domnul acela. Și a zis...
‎Credeam că ai murit!
‎Îmi pare rău.
‎Ți-am spus să nu te joci cu cheile!
‎- Știu. Scuze! ‎- De ce ai făcut-o?
‎Eu...
‎speram să-l găsesc pe tata.
‎Se pare că ai de unde alege.
‎- Când e termenul-limită? ‎- Miercuri.
‎Pot să aleg doar unul, ‎deci trebuie să fie cel potrivit.
‎Îmi plac mult contururile astea.
‎E prea banal.
‎Nu exprimă absolut nimic.
‎Sunt rodul imaginației tale. ‎Mintea ta, viziunea ta.
‎Doar a ta...
‎De ce nu ieși pe-afară?
‎Ca să-ți limpezești gândurile.
‎Ce fac copiii de la meciul de hochei?
‎Sau cei cu care mergi la film?
‎Scot m-a invitat la o chestie, dar...
‎nu mă duc.
‎De ce nu?
‎Nu vreau să stric totul.
‎De ce să pleci de la premisa asta?
‎Îi dezamăgesc pe toți.
‎Sau îi fac să sufere.
‎Mă îndoiesc că e așa.
‎Cine a suferit?
‎Acest Scot?
‎Nu încă.
‎Dar, în cele din urmă...
‎Sau mă va răni el. Dacă nu sunt ‎atât de interesantă pe cât mă credea...
‎De ce ar decide el ‎ce e interesant și ce nu?
‎Își scrie numele cu un singur „t”, deci...
‎Kinsey...
‎Du-te! O să te distrezi.
‎Nu poți dezamăgi pe nimeni.
‎Un pic la stânga.
‎Aici e bine?
‎Da.
‎Lucrăm mâine-seară la Carul Mare.
‎Dacă tata a folosit cheile,
‎de ce nu ne-a zis nimic?
‎Cred că a uitat.
‎Așa cum uită mama...
‎Poate fiindcă sunt bătrâni.
‎Sau nu voia să le folosim noi.
‎Chamberlin Locke a spus ‎că s-a distrat cu ele.
‎Atunci, de ce ura atât casa asta?
‎Poate că...
‎îi era și lui frică ‎de doamna din puț.
‎Da. E posibil.
‎Eu și Kinsey
‎suntem aici.
‎PÂNĂ DATA VIITOARE...
‎O să-mi spui ce vreau să știu ‎despre Casa Cheilor!
‎Subtitrarea: Gabi Nițu