EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Dere må se dette! Følg meg!
Velkommen til hodet mitt.
Er jeg rusa?
Dette er virkelig utrolig.
Dette er fantastisk!
Hvem er det?
Munterheten min. Følelser kan bli levende her.
Hvordan vet du det?
Jeg bare vet det.
Ok.
Dette er helt ute.
Sånn, ja.
Orions belte er komplett.
Hva er dette?
Vi er inne i et av minnene mine.
Pappa!
Han kan ikke høre deg. Jeg har forsøkt.
-Er du for trøtt for en historie? -Aldri.
Skal vi gi Peter Pan en pause
og ta en Rendell Locke-original?
-Jeg vet ikke. -Vel...
Du er kanskje ikke klar for den med sjømonsteret.
-Sjømonster? -Ja, det var en veldig gammel fisker,
og han seilte på havet med mannskapet sitt...
Vel...
En dag befant de seg midt i en stor storm,
og de kom ut av kurs, de endte opp på en øde øy som...
...ikke var på kartet.
Mens de lette etter mat og ly, fant de en kiste begravd i sanden.
De åpnet kisten og den var full av gull.
Jeg trodde du sa at det var et sjømonster.
-Jeg kommer til det. -Jeg husker denne.
De tok med seg kisten, men da de dro den mot båten
ble de plutselig angrepet av et grusomt sjømonster.
Og sjømonsteret tygget opp hele båten, så de ikke kunne rømme.
Den skulle beskytte skatten og sørge...
Hva skjedde?
Jeg sovnet før pappa ble ferdig. Jeg har aldri hørt slutten.
Det er nok best. Den historien ble mørk.
Hva snakker du om? Det endte godt.
Hvis du sier det, så.
Jeg husker det.
-Hvordan er dette mulig? -Jeg sa jo at det er nøklene.
-Hvordan finner du dem? -De hvisker til meg.
Hvisker. Hva sier de?
Det er ikke ord.
Ingen jeg forstår.
Jeg hører godt etter og så finner jeg dem.
Pappa må ha visst om nøklene. Det var en i armbåndet.
Jeg lurer på om det er flere.
-Ok, Tylers tur. -Nei. Aldri i livet.
-Ingen får rote i hodet mitt. -Kom igjen.
-Kinsey, kom igjen! -Samme.
Vær så snill?
Hva er vitsen med å ha magiske nøkler hvis vi ikke kan bruke dem?
Inntil vi vet hvor mye skade de kan gjøre, beholder jeg begge.
-Hva? -Hvorfor får du begge?
Du har alt den med to ansikter.
-Speilnøkkelen. -Jeg er den eldste, så...
-Og minst ansvarlig. -Hallo? Det er jeg som finner alle.
-Du har mistet én allerede. -Det var ikke min feil.
Ok, jeg har ikke sagt dette før, men det er en skummel brønndame
som prøver å få tak i nøklene.
Så jeg må beskytte dem.
Så vi bør gi dem til deg?
-Ja! -Jeg tror ikke det.
Ok, vi gjør det sånn:
Tyler tar Speilnøkkelen, så tar jeg hjernenøkkelen.
Hode. Nøkkel.
Ja, den kan hete det.
-Hun er ekte. -Hvis hun kommer tilbake, si fra til oss.
Hva om det er for sent?
Hva faen? Det er datamaskinen min.
NAVNESØK MARK CHO
Marky Mark.
Du visste at jeg kom, ikke sant?
Det høres sprøtt ut. Det er noen der.
Det er sikkert bare en uteligger.
Hei, damen!
Hvor kom du fra?
Hvor fant du den nøkkelen?
-Det har ikke du noe med. -Var det flere?
Kanskje en formet som et hode?
Nei. Hvordan da?
Du får se min om jeg får se din.
Hva gjør din?
Den er som en lighter.
-Kult. -Du sa jeg skulle få se din.
Greit. Hvis du insisterer.
Hva i helvete?
Vil noen andre se?
Løp.
Hvordan går det?
Jeg og gjengen ville takke deg for i går.
Så, voilà.
Herregud! Band of Horses-billetter?
Nei. Ikke akkurat.
Det er et lokalt Band of Horses-band.
Cover Band of Horses.
Ja, Matheson er ikke et kultursentrum.
Men vi får faktisk gode coverband.
Vi har Novembress, Death Lift for Cutie, Nerdvana.
Det er en nesten en fullstendig konsertopplevelse.
Er Zadie og Doug sinte på meg for blodet.
Dette er ikke en Savini-kløver utflukt.
-To billetter. -Ja, bare... du og jeg.
Så dette er en date?
Ikke en date, akkurat.
Ikke det ordet, det er så antikvert. Prosaisk, til og med.
Jeg vil aldri få noen til å følge sosiale konstruksjoner som dating.
Vi skal bare henge.
-Henge? -Henge. Ja.
Lørdag?
Jeg har en innlevering og en søknad...
Ok, ikke stress. Jeg tar dem.
Jeg beholder dem og hvis du vil bli med er det kult, hvis ikke går det bra.
Jeg takler det.
-Det er et kanskje. -Kanskje?
Kanskje er bra. Jeg tar kanskje.
Bare si ifra.
Rocky Road.
Du må ikke sitte med oss. Gå til vennene dine.
-Det forutsetter at jeg har noen. -Så finn noen. Bode.
Bode.
Nina! Hei.
-Hei! Godt å se deg her. -Sønnen min ble nettopp med på laget.
Bode, dette er Ellie, Rufus' mor.
-Hei. -Hyggelig å møte deg, Bode.
Rufus fortalte meg om medsoldaten sin.
-Finn et sted å sitte! -Ok.
-Ha det, Ellie. -Ha det.
Hvordan går det med oppussingen?
Man fikser ett problem og får åtte til.
Hvis du vil komme deg ut, kan vi prøve det nye stedet i sentrum.
Har de en barnemeny?
Antakeligvis ikke.
Høres perfekt ut.
Jackie, det er åpenbart at han liker deg. Han ville vel gjøre deg sjalu.
Det er en veldig rar situasjon.
-Kan vi ikke bare se kampen? -Hvem kommer for å se på kampen?
Jeg ante ikke at vi hadde publikum.
Du er Kinsey, sant?
Sett deg med oss.
Jeg vet ikke hvorfor jeg tok på skøytene.
Slapp av. Du er god, men også ny,
og treneren er lojal mot gutta. Du får spille.
-Brutalt. -Ja, det er Chad Garland.
Førsteklasses drittsekk.
Ja.
Bra kamp.
-Vi tapte med seks. -God innsats.
-For hva? Juble fra benken? -Hei, Ty. Du får mer spilletid senere.
Jeg skal til Javi. Vi ses hjemme.
-Kult, vi ses der. -Jackie?
-Skal du på festen hos Javi? -Ja.
-Vil du sitte på? -Ja.
-Faen. -Hva?
Den dusten prøvde å få oss med på en fest i kveld.
Jeg har ikke noe fordi jeg nettopp flyttet hit.
Du burde la meg vise deg rundt.
Går det bra?
-Ja, det går bra. La oss bare dra. -Hvem er dette? Typen din?
Broren hennes.
Slapp av. Vi snakket bare sammen.
Er det stilen din? Du snakker, og jentene flykter?
Kanskje du burde stå over. Som om du gjorde i kampen.
Tyler.
Tyler!
Slutt, Tyler! Slipp ham!
Føles bra, ikke sant?
-Hei! Slutt. -Det er nok!
Kom igjen. Gå vekk.
Den andre spilleren slo først. Men Tyler gikk for langt.
Jeg skal snakke med treneren. Han blir nok utvist fra laget en stund.
Tyler har ikke vært seg selv.
Nedfor og i forsvarsposisjon.
Det er forståelig etter alt han har vært gjennom.
Jeg skulle ønske jeg kunne hoppe et år inn i fremtiden.
Spole forbi det vanskelige.
Da ville du også gått glipp av fine ting.
Ja, det er sant.
Venter du på faren din?
Hva har du gjort?
Jeg kom et kvarter for sent hjem fra hockeyfest i går.
Kjipt.
Ja. Pappa kommer til å gi meg en forelesning.
Dere har kranglet mye i det siste.
Jeg kan aldri gjøre feil.
Alt blir til en moralpreken.
Kinsey er perfekt, men jeg får bare mas.
Jeg skjønner det.
Noen ganger våkner jeg og føler for å drepe pappa.
Vel,
om du bestemmer deg for å drepe faren din, kan du ta min i samme slengen.
Hei!
Helvetes slagsmål der, Mayweather.
Den drittsekken elget seg innpå søsteren min, så du...
...trenger ikke si noe.
Jeg skal ikke si noe.
Jeg vet kanskje ikke hvordan det er å miste noen.
Men jeg vet mye om sinne. Jeg har vært der.
Den dritten kan ødelegge deg.
Så la det være.
-Hva er greia med shorts? -Ser beina mine kalde ut?
Gi deg.
JEG STÅR UTENFOR @20 KANSKJE VI SES.
KINSEY 10:18 OK...
Nyter du straffen din?
Det er sånn jeg liker å tilbringe lørdagene nå.
Jeg beklager det i går.
-Jeg mente ikke å dytte deg eller... -Det var ikke deg.
Jeg så blikket ditt. Du var borte.
Det var skummelt.
Gi deg. Hvordan kan du si det? Jeg...
Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg har tenkt mye på dette.
Jeg vil gå inn i hodet mitt.
-Er det en god idé? -Nei.
Men jeg må vite hvordan det er.
Det skremmer meg,
men jeg tror det er derfor jeg må prøve.
Alene?
Ja.
Jeg tror ikke det.
Jeg blir med deg.
Ikke stikk av, ikke rør noe, ikke ta noe.
-Det er mitt hode. Forstått? -Ja.
Ja.
Fy faen.
Da gjør vi det.
Bode fikk en spillehall, og jeg får et kjøpesenter?
De er som minnebutikker.
"Sommerleir, bursdager, overnatting.
Beste dansetrinn?"
Jøss. Så organisert.
Selv hodet ditt er en kontrollfrik.
Her.
Det er dit jeg vil dra.
PAPPAMINNER
PAPPAS MUSIKK JEG EGENTLIG LIKER UTFLUKTER I SEATTLE
Hva er det?
Første gang pappa tok meg med til Space Needle. Se?
Det går bra.
NATTAHISTORIER KLATRE I TRÆR MED PAPPA
De løp til båten,
og fiskeren gikk om bord med skatten, men vennene hans rakk det ikke.
Et sjømonster angrep dem når båten seilte vekk.
-Ble vennene hans spist? -Det stemmer.
Og fiskeren følte seg så skyldig.
Så i stedet for å beholde skatten selv, ga han den til familiene deres.
Det var fint.
Helt til én dag,
da sjømonsteret kom tilbake etter skatten sin...
-Å nei. -Jo,
men... da så det hva fiskeren hadde gjort,
hvor mange han hadde hjulpet,
og hostet alle vennene hans opp.
Utrolig nok var de fortsatt i live.
Og alle ble gjenforent der på stranden.
Supermørk slutt, hva?
Det er ikke slik jeg husker den.
-God natt, vennen. -God natt, mamma.
Det er Bode.
Vil du høre én til?
Greit, vennen.
God natt, pappa.
Jeg burde ha bedt om én til.
-Sover du? -Ikke ennå.
Du glemte Sally. Jeg vet at hun hjelper deg å sove.
Takk, Tyler.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke, jeg tenkte på deg og fikk et nytt minne.
-Kan du kontrollere det? -Kan du kontrollere tankene dine?
Vi stikker.
-Jeg slo ham ikke så hardt. -I mitt hode gjorde du det.
Hvem er det?
Det ligner litt på... meg.
-Hvor ble det av? -Jeg vet ikke. Vi stikker.
Hvor er vi nå?
Vi er tilbake i Seattle.
Hvordan vet du det?
Kinsey?
Kinsey!
Fy søren.
Jeg håpet faren din ville svare meg, men det gjorde han ikke.
Kan du hjelpe meg?
Du må ha vært så redd.
Jeg så den ilddragen.
Jeg kunne tatt den da Sam sto med ryggen til.
Jeg kunne ha slått ham.
Kinsey.
-Mamma stoppet ham. -Hva om hun ikke hadde gjort det?
Jeg gjemte meg, som en feiging.
Jeg var lammet.
Vi skulle alle gjort noe annerledes.
Tyler!
Går det bra?
Ja.
Hva pokker var det?
Frykten min.
Det er som Bode sa, jeg bare vet det.
Herregud.
-Du er skadet, selv her ute. -Vent.
Hvorfor angrep du meg?
-Det gjorde jeg ikke! -Det var i hodet ditt, Kinsey.
Unnskyld. La meg hente litt is.
Det går bra. Bare glem det.
Sjømonsteret spiste alle vennene til fiskeren.
Men ikke fiskeren.
Han fikk leve.
Han fikk leve og måtte bli på øya livet ut.
Alene.
Han glemte aldri det som hadde skjedd.
Hva han hadde gjort.
All smerten han hadde forårsaket.
Fortiden er alltid med oss, Tyler.
Du kan du prøve å rømme...
...men den er alltid der.
Jeg tar en Malbec.
Skal vi dele en flaske?
Jeg klarer meg med vann. Takk.
Så jeg burde...
Jeg er faktisk tørrlagt.
Og jeg som kjøpte gin til deg.
Det er alltid godt å ha noe til gjester.
-Vil du heller gå på kafé? -Nei. Dette er flott.
Det plager meg ikke at folk drikker rundt meg.
Hvor lenge har du vært edru?
Seks år i april.
Gratulerer. Det er ikke lett.
Det verste er...
...alt jeg gikk glipp av med barna.
Som du kan gjøre opp for nå.
Hvordan takler de flyttingen?
De takler det på hvert sitt vis.
Kinsey er veldig engstelig. Hun overtenker alt.
Tyler forsvinner i musikken sin.
Bode er en energisk tornado,
når han ikke henger med den skumle fantasivennen i brønnhuset.
Brønnhuset?
Ja, han arvet definitivt farens overaktive fantasi.
-Skål for nye venner. -Skål.
Sånn, ja.
Jeg svever!
Tyler.
Tyler!
Tyler, se på meg! Jeg er et spøkelse!
Kan du se meg?
Kult.
Har vi vår egen kirkegård?
Hallo, der.
Unnskyld. Jeg mente ikke å skremme deg.
Er du et spøkelse, som meg?
Et spøkelse? Ja. Men ikke som deg.
Jeg døde for mange år siden.
-Jeg heter Chamberlin Locke. -Hei, jeg heter Bode.
Jeg er også en Locke. Jeg har akkurat flyttet hit.
Så fantastisk. Keyhouse har nye beboere.
Hyggelig å møte deg, Bode.
Har du sett faren min, Rendell?
Han er kanskje også et spøkelse. Han døde for noen måneder siden.
Jeg har ikke sett Rendell på lenge.
Får jeg spørre hvor han døde?
I Seattle.
Bare de som har dødd på eiendommen, er her fremdeles.
Noen har valgt å gå over, men jeg foretrekker å bli.
Det var leit å høre om faren din, Bode.
Han var en fin, ung mann.
-Kjente du ham? -Han var mitt oldebarn.
Han og broren Duncan pleide å fly rundt og utforske.
Brukte pappa nøklene?
Ja.
Det er mamma som kommer hjem. Jeg får dra.
Hyggelig å treffe deg, tipp-tippoldefar.
Jeg besøker deg igjen.
Takk, Bode. Det vil jeg gjerne.
Hva gjør Ellie her?
Lucas.
Lu...
Lucas.
Bode, spiste du resten av kinamaten?
Bode?
Slutt å tulle!
Bode?
Bode!
Bode! Våkne! Bode?
Tok deg!
Hva skjedde nå?
Jeg fant en nøkkel som gjør deg til et spøkelse.
Jeg fløy rundt, og så traff jeg tipp-tippoldefaren vår.
-Den fyren der. Og så sa han... -Jeg trodde du var død.
Unnskyld.
Vi ba deg om å ikke leke med nøklene.
-Jeg vet det. Unnskyld. -Hvorfor gjorde du det?
Jeg bare... trodde jeg kunne finne pappa.
Jøss. Ser ut som du har mange gode alternativer.
-Når er søknadsfristen? -Onsdag.
Jeg kan bare velge én, den må være riktig.
Jeg elsker skyggeleggingen her.
Nei, den er for åpenbar.
Det er et dårlig perspektiv, ingen visjon.
Disse kom fra hjernen din. Din hjerne, din visjon.
Ingen andres.
Hvorfor kommer du deg ikke ut av huset?
Klarne tankene dine.
Hva gjør de fra hockeykampen?
Eller filmvennene dine?
Scot inviterte meg på noe, men...
-Jeg drar ikke. -Hvorfor ikke?
Jeg vil ikke ødelegge det.
Ikke anta ting.
-Jeg skuffer folk. Eller så blir de såret. -Det tviler jeg på.
Hvem ble såret? Denne Scot-fyren?
Ikke ennå.
Men sannsynligvis etter hvert.
Eller så sårer han meg. Han skjønner at jeg ikke er kul allikevel.
Hvorfor får han bestemme hva som er kult?
Han staver navnet sitt med bare én t, så...
Kinsey.
Gå. Det blir gøy.
Du kan aldri skuffe noen.
Litt til venstre.
-Hvordan er det? -Bra.
Vi tar Karlsvogna i morgen kveld.
Hvis pappa brukte nøklene, hvorfor fortalte han oss ikke om det?
Han glemte det nok.
Akkurat som mamma glemmer.
Kanskje fordi de er gamle.
Eller så ville han ikke at vi skulle bruke dem.
Chamberlin Locke sa han hadde det gøy med dem.
Så hvorfor hatet han dette stedet?
Kanskje...
...han var redd for Brønndamen.
Ja. Kanskje.
Jeg og Kinsey...
...vi er her.
TIL NESTE GANG...
Du skal fortelle meg om Keyhouse!
Tekst: Anya Bratberg