‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Alo!
‎Rendell Locke e mort.
‎Poftim?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Știi prea bine.
‎Știu ce am de făcut.
‎TREI LUNI MAI TÂRZIU
‎LA REVEDERE, SEATTLE ‎BRÂNZĂ LA GRĂTAR ORIBILĂ
‎DRUMUL INFINIT ‎TRAFIC PLICTISITOR
‎MAMĂ FĂRĂ CAFEA ‎TYLER URĂȘTE MILWAUKEE
‎KINSEY NU VREA S-O POZEZ
‎Să jucăm ceva!
‎- Nu, Bode. ‎- Putem juca „Am văzut un monstru”,
‎„Pocnește-l pe Bode” ‎sau „Întrebarea serioasă”?
‎- Nu pocnim nimic în mașină. ‎- Bine. Întrebări serioase.
‎Întrebare serioasă: dacă ar trebui ‎să-ți pierzi un simț, care ar fi?
‎În clipa asta, auzul.
‎E o întrebare serioasă, Kinsey.
‎- Pas. ‎- Plictisitor!
‎Tyler!
‎- Tyler! ‎- Dacă mai dai, soldatul rămâne olog.
‎Cred că-s primele tale cuvinte după Ohio.
‎Am zis ceva în Ohio?
‎- Da. „Ia te uită, suntem în Ohio!” ‎- Aveam dreptate.
‎Am eu o întrebare serioasă.
‎Ce ai face acum dacă am fi tot în Seattle?
‎Ori aș juca Fortnite ‎cu Stuart și cu Wyatt,
‎ori aș juca Fortnite ‎cu Stewart și cu Chase.
‎Dar tu, Ty?
‎Aș fi în excursie la schi a Clubului ‎de franceză, cu Sarah Johnson.
‎Ai făcut spaniolă.
‎De ce nu joacă nimeni pe bune?
‎Sigur n-aș vrea să-mi pierd mirosul.
‎Mirosul e corelat cu memoria. ‎Când eu și tatăl vostru vindeam o casă,
‎zdrobeam o lămâie ‎în sistemul de distrus gunoiul.
‎Acoperă mirosul de vopsea.
‎Nimănui nu-i place mirosul de vopsea.
‎Dar oricine...
‎își amintește cu drag de o lămâie.
‎Fiți atenți! Am ajuns.
‎Hai să ne oprim și să vedem orașul.
‎Da.
‎Cine vrea înghețată?
‎Eu!
‎Glumești, nu?
‎Hai, Rufus!
‎Cred că s-a dus ora de vârf.
‎Doar gravidele și masochiștii ‎vor înghețată pe vremea asta.
‎Suntem una dintre categorii.
‎Îmi place brățara.
‎Mulțumesc.
‎Din partea casei, dnă Locke.
‎Pentru nou-veniți...
‎Ești foarte amabil.
‎Nu avem nevoie de pomeni.
‎E ospitalitate. ‎Bun venit în Matheson!
‎De unde știe cine suntem?
‎Tare!
‎Suntem bogați?
‎N-aș zice.
‎Dar sunteți copii norocoși.
‎Da, ce noroc pe mine...
‎E mai mare decât în poze. ‎Parcă-i al lui Norman Bates.
‎Tata de ce nu ne aducea aici?
‎Zicea că e o hazna deprimantă, ‎nepotrivită pentru nomazi.
‎- Am parafrazat un pic. ‎- Hei!
‎- Bun venit la Casa Cheilor! ‎- Unchiule Duncan!
‎Avem o casă cu nume!
‎Jocurile de cuvinte ‎sunt o tradiție de familie.
‎Cum a fost în Boston?
‎Bine. Am ținut să vă iau ceva,
‎pentru a marca prima vizită ‎la casa voastră ancestrală.
‎Voia să-ți iau o plantă,
‎dar eram în întârziere și nu voiam ‎să pierd echipa cu mobila, deci...
‎Pentru tine.
‎Și pentru tine.
‎Cine vrea să intre?
‎- Eu! ‎- Bine. Să mergem!
‎Da!
‎- Sfinte... ‎- Iisuse!
‎Cealaltă mașină a voastră e deja aici.
‎Echipa a descărcat ‎și celelalte cutii, deci...
‎- Mai trebuie doar să despachetați. ‎- Doamne, dușumelele sunt originale!
‎Totul e original.
‎Un tur rapid. Aici e salonul.
‎Salon...
‎E bun pentru tine, Kinsey.
‎Îi place să deseneze. ‎E ca tine, unchiule Duncan.
‎În salon se consumă alcool
‎și se fumează trabuc după cină, ‎mucosule.
‎Atunci, de ce nu i se spune așa?
‎Iar ăsta...
‎e Biroul de Iarnă.
‎Strămoșii noștri aveau o bibliotecă mare.
‎Chestii istorice...
‎Războiul de Independență.
‎Cărți despre Matheson.
‎Arme...
‎Abia aștept să le văd!
‎Bun...
‎Spălătoria, uscătorul...
‎Subsolul e la capătul scărilor, ‎pe stânga.
‎E frig aici. Au refăcut izolația?
‎Ca s-o înlocuiască, ‎ar fi trebuit să existe deja.
‎E imensă! Nu se mai termină!
‎Asta e Sala Mare, multifuncțională. ‎Sufrageria,
‎cu galeria de portrete sinistre.
‎- Cine sunt ăștia? ‎- El e... Devon Locke.
‎Are cel mai mare scor la jocul Galaga ‎de la Stan’s Pizza.
‎Și Snooki, Lemonjello, ‎Buzz Lightyear, Snooki a Doua,
‎Phoebe, Chandler și Monica, dar...
‎ruda cea mai cunoscută, ‎nevăzută de nimeni,
‎monstrul din Locke-ness.
‎Nici nu se scrie la fel.
‎Încheiem turul în bucătărie.
‎Excelent!
‎Bun. Despachetați și explorați!
‎Să începem!
‎Tyler, ne alegem camerele?
‎Alege tu în locul meu.
‎Detectez un tipar.
‎Candidez la Parsons, ‎la cursurile de vară.
‎Trebuie să predau schița unei biciclete.
‎Greu de desenat, se știe.
‎Exact.
‎Toate par distorsionate.
‎Nu e rău să fie așa.
‎Întreabă-l pe Picasso.
‎N-ai face asta dacă ar fi tata aici.
‎Dacă ar fi aici, ‎noi am fi la Seattle, prostuțo.
‎O întrebare serioasă, Tyler.
‎Ești bine?
‎Știu că niciunul dintre noi nu e, dar...
‎Pari foarte distant.
‎Știu că te-ai certat mult ‎cu tata mai înainte.
‎Tu ești bine?
‎Da. N-am nimic.
‎Ce mincinoasă!
‎Tipul ăla știa deja cine suntem...
‎Obișnuiește-te. ‎Mâine, la școală, o să fie mai rău.
‎Vrei să afli ceva stupid?
‎Când am văzut locul ăsta, ‎am vrut să-i trimit o fotografie tatei.
‎I-ar plăcea aici.
‎Știi ce?
‎Ar trebui s-o facem.
‎Hai!
‎Îmbrățișări virtuale de departe, ‎te iubim, tată.
‎Îmi verifici munca, șefa?
‎O treabă minunată!
‎Cred că ești gata să urci la etaj.
‎E o invitație?
‎La pictură.
‎- Trebuie să mă duc? ‎- Da.
‎E rău că, deși suntem ocupați,
‎vreau să pictez o după-amiază ‎alături de soția mea?
‎O haină în cameră, două, la baie.
‎Da, șefa.
‎Te iubesc!
‎Și eu.
‎Vânez nătângi. L-ai văzut?
‎Jucăm Pocnește-l pe Bode.
‎Nu știu unde e Bode.
‎Încearcă la subsol!
‎- Tyler și-a uitat din nou cheia. ‎- Încetează! Lasă-l în pace!
‎Bună! Tu ești...
‎Sam Lesser.
‎- Îl știu pe Ty. ‎- Da. E la hochei.
‎Am venit la dl Locke.
‎- Sam! ‎- Intră!
‎- Totul e în regulă? ‎- E ger tare.
‎Vreau să vorbim.
‎Vino la birou, la școală, ‎luni dimineață.
‎Nu suferă amânare.
‎Putem vorbi luni, Sam.
‎Nu putem.
‎O să-mi spui totul.
‎Sam, vreau să lași arma.
‎- Nu cred. ‎- Nu discut cu tine cu pistolul în mână.
‎Ești sigur? Mai gândește-te!
‎O să-mi spui totul despre Casa Cheilor!
‎Poate ai impresia că știi ‎ce e cu locul ăla,
‎dar nu știi.
‎Tată! Nu!
‎Tată!
‎E încuiată!
‎Nu!
‎Deschide ușa, te rog! Mamă!
‎Nu!
‎Alo!
‎Tu ești ecoul meu?
‎Da.
‎Sunt Bode.
‎Dunc, nu tu trebuia ‎să te ocupi de casa asta?
‎Am fost ocupat.
‎- Le predai pictură bețivelor? ‎- Exact. Necesită timp.
‎Și e epuizant.
‎Mai știi ceva despre instalații?
‎Curentul electric, încălzirea?
‎- Acoperișul? ‎- Am perseverat în neglijența mea.
‎Bine. Deci tu și Rendell ați fugit ‎de locul ăsta ca de ciumă.
‎- N-a fost un loc primitor. ‎- Dacă o urați atât, de ce n-ați vândut-o?
‎Am vrut, dar Rendell nu m-a lăsat.
‎După ce o reparați, ‎luăm catraliarde pe ea
‎și apoi vă puteți muta oriunde.
‎Nu asta avem de gând. ‎Am nevoie de un proiect.
‎Copiii vor un cămin.
‎Trebuie să fie acest proiect?
‎Acest cămin?
‎Bode e îngrozit. ‎Zice că e o fată în puț.
‎Scumpule, ia să văd și eu...
‎Ușa e încuiată. Ai cheia?
‎N-am văzut-o de ani buni.
‎N-a mai intrat nimeni, ‎e contaminat cu apă de mare.
‎Nu e nimeni aici.
‎Am auzit o voce, jur!
‎- Poate era ecoul. ‎- Da, asta a zis și ea.
‎A zis că e ecoul meu.
‎Ascultă, amice!
‎Nu e bine să te joci acolo.
‎Acoperișul e vechi ‎și s-ar putea prăbuși.
‎Lilieci și tetanos... Dacă mai vii aici, ‎te bat măr.
‎Știu ce am auzit. Nu mint.
‎- E o fată acolo. ‎- A fost o zi grea, suntem obosiți.
‎Hai! E momentul să ne culcăm.
‎Haide!
‎Dă-le jos la micul dejun, te rog!
‎E coajă de ou sau o unghie?
‎Scuze!
‎Coajă de ou.
‎Vrei o gofră înghețată?
‎Mi-au dat cartelă pentru cantină.
‎Bine.
‎Îmi place noul look.
‎Da, e foarte pudibond.
‎- Ai uitat picăturile de ochi în Seattle? ‎- Suntem coechipieri! Omletă?
‎Fără coji de ou.
‎Nu mi-e foame.
‎Doamne!
‎Ce scârbos!
‎Ai noroc că mai ai o săptămână ‎de vacanță.
‎Cineva trebuie să cartografieze casa.
‎De ce mergem la internat, ‎dacă nu stăm acolo?
‎Au și elevi la zi.
‎Ascultați!
‎O școală nouă, în plin an școlar...
‎Da, ar putea fi nasol, ‎dar poate că nu e.
‎- Splendide încurajări, mamă! ‎- Da, stai să le notez!
‎Am uitat ceva? Biletele de voie?
‎Ty, ai chestia aia la hochei...
‎- Scutire. ‎- E predată deja.
‎Ți-am falsificat semnătura.
‎Am trimis un e-mail de la tine ‎către adjunct,
‎ca să fim la zi cu tot ce trebuie.
‎Bine. Perfect.
‎Data viitoare,
‎- ...o fac eu. Să-mi spuneți, da? ‎- ’Neața tuturor!
‎Plec la muncă în Boston.
‎Nu vă temeți, ‎unchiul Dunc va reveni mâine.
‎Pe curând!
‎Pa, unchiule Duncan!
‎Când apar, toată lumea fuge.
‎Cred că astea-ți aparțin acum.
‎- Cheile proverbialului regat. ‎- Mulțumesc.
‎Într-o seară luăm toți cina în oraș.
‎Eu, tu, Bryan...
‎Deja pui la cale evadarea, se pare. ‎Succes!
‎Sayonara,‎ Casa Cheilor!
‎Îi arătai degetul mijlociu casei?
‎Nu, îmi luam la revedere.
‎Degetul mijlociu ‎are mai multe înțelesuri.
‎- E ca ‎aloha? ‎- Exact!
‎- Fix ca ‎aloha. ‎- Aloha!
‎Pa, amice!
‎Asta e...
‎Ne vedem la prânz?
‎Am probe la hochei.
‎Angelica vine la petrecerea lui Javi,
‎Emma, cealaltă Emma, Logan,
‎- Peter. ‎- Invit-o și pe Locke.
‎Știu, dar cred că e o acritură.
‎Nu poți s-o condamni.
‎Nu e mare scofală, sincer.
‎Mătușă-mea a murit anul trecut ‎și n-am fost cocoloșită deloc.
‎Bine, dar n-a murit așa.
‎Și care e ideea?
‎INVITAȚIA TA LA HOGWARTS NU VINE
‎Da! Ce faci?
‎Pot să stau jos, Rocky Road?
‎- Poftim? ‎- Rocky Road. E un ‎„nom de guerre”.
‎E înghețata pe care ai comandat-o ieri...
‎și viața ta?
‎- Drum accidentat. ‎- Am luat cu mentă și ciocolată.
‎Dar dacă n-o făceai?
‎- Dacă e locul tău, mă mut. ‎- Nu!
‎Te-am căutat peste tot.
‎Nu în felul ăsta. Voiam să zic altceva.
‎Când te-am văzut ieri, mi-am zis: ‎„Fata aia e ciudată.”
‎Mi-am zis:
‎„Iată o fată care e șmecheră, ‎dar nu vrea să pară
‎și care mănâncă un ‎bologna ‎sub scară.”
‎În primul rând, ‎se pronunță ‎baloney.
‎În al doilea rând, e ‎fologna. ‎Sunt vegetariană.
‎În plus, îmi place foarte mult ‎fologna‎ mea.
‎Fologna‎ se detestă singură.
‎E un înlocuitor de carne oribil ‎al unei cărni oribile.
‎Are gust de plictiseală.
‎Iar tu, Kinsey Locke, ‎nu ești plictisitoare.
‎Scot Cavendish.
‎Deci...
‎Eu și tovarășii mei ‎facem o chestie mai târziu.
‎Vino și tu!
‎- Ai prieteni? ‎- Da, mai mulți.
‎Suntem „Gașca Savini”.
‎Parcă erai Cavendish.
‎Da. Așa e.
‎Dar ai fi oribil să-mi botez gașca ‎după mine, nu?
‎Nu, Savini. Tom Savini.
‎Nașul Sângelui.
‎Omul care a pus „artist” în sintagma ‎„artist de efecte speciale și machiaj”?
‎Dawn of the Dead? Creepshow? ‎Friday the 13th?
‎Sunt filme cumva?
‎Faci mișto de mine?
‎Joacă-te cu noi, Rocky Road!
‎Nu, mulțumesc.
‎O să stai sub scară tot anul?
‎Am 118 sendvișuri cu ‎fologna ‎până la sfârșitul anului.
‎O să le număr aici, zi de zi.
‎Sună groaznic.
‎Ce-ar fi să-ți trimit adresa?
‎Când vrei o porție de ‎sriracha, ‎știi unde ne găsești.
‎Tată! Nu! Tată!
‎- Ai talent, omule. ‎- Pe bune!
‎Javi. El e Brinker.
‎- Tyler Locke. ‎- Avem nevoie de tine în echipă.
‎- Pe ce post joci? ‎- Eram mijlocaș la școala din Seattle.
‎Aici nu e neapărat, dacă vrei gagici.
‎Fetele adoră traumele.
‎Ce?
‎Ai trăit clipe grele.
‎Știi cât de tare e ‎pentru cineva care n-a pățit nimic?
‎Crede-mă, nu vrei să știi.
‎Dăm o petrecere diseară. ‎Ar trebui să vii și tu.
‎Bode!
‎Mă duc la magazin să cumpăr ‎câte ceva. Vii și tu?
‎Nu cred.
‎Dacă ai nevoie de ceva, ‎dă-mi un mesaj pe iPad.
‎Bine.
‎Aloha!
‎Da!
‎Ați auzit, domnule?
‎Pe loc repaus. Nu e nimic.
‎Alo!
‎E cineva?
‎Știu că e cineva acolo!
‎Ecoule?
‎Sunt aici, Bode.
‎Cine ești?
‎Sunt un ecou.
‎Ecoul tău.
‎M-ai trezit.
‎Ce cauți acolo?
‎Ecourile pot lua viață aici.
‎Nu cred.
‎Ai găsit vreo cheie?
‎Ce cheie?
‎În casa ta sunt mai multe chei minunate.
‎Una te lasă să ieși din corp ‎și să devii o fantomă.
‎Alta poate să-ți schimbe ‎aspectul fizic.
‎Cea mai bună e cheia ‎care te poate purta oriunde în lume,
‎dacă știi cum s-o folosești.
‎E din aur și are șase cercuri înlănțuite.
‎Unde le găsesc?
‎Le asculți.
‎Îți șoptesc, Bode.
‎Ai auzit vreo șoaptă în Casa Cheilor?
‎Da.
‎Le șoptesc doar oamenilor speciali.
‎Cum ești tu, Bode.
‎Bode!
‎Trebuie să plec.
‎Să nu spui nimănui de vizita ta ‎la ecoul din pavilionul fântânii.
‎Și-ar face griji.
‎Bine.
‎Doamne, Kins! Mi s-a întâmplat ‎o chestie extraordinară.
‎Îmi spui mai târziu. ‎E incredibil de frig aici.
‎Vreau doar să fac un duș fierbinte ‎până-mi cade pielea.
‎Vreau niște înghețată.
‎Magazinul...
‎de...
‎înghețată.
‎Nu se poate!
‎Ești fratele lui Kinsey, nu?
‎- Soră-ta e aici? ‎- Dar eu sunt?
‎E o întrebare-capcană?
‎Vreau o cupă de vanilie, ‎la cornet cu zahăr, te rog.
‎S-a făcut.
‎- Vanilie pe cornet cu zahăr. ‎- Mulțumesc.
‎Chiar sunt aici!
‎Costă trei dolari.
‎Stai un pic.
‎Ce mai cauți aici?
‎Nu te enerva, lasă-mă să-ți explic.
‎Mi-ai rupt brățara.
‎Nu, am găsit asta în ea.
‎Era de la tata.
‎I-am promis că o să am grijă de ea.
‎Dar e o cheie magică secretă. ‎Te poate duce oriunde.
‎Gata cu jocurile prostești, Bode!
‎Dacă mint, de unde am asta?
‎- Din congelator. ‎- Nu e un joc.
‎Promit!
‎Du-mă în vârful Turnului Eiffel!
‎Turnul Eiffel.
‎Ce?
‎De ce n-a mers?
‎Fiindcă ai halucinații.
‎Hei!
‎Ieși din camera mea!
‎Mamă, Bode mi-a stricat brățara.
‎Îi spui tu să nu mai intre ‎în camera mea?
‎Da, sigur.
‎Îmi pare rău.
‎Ce-i aia?
‎Am găsit o cutie cu lucruri ‎de-ale tatălui tău în pod.
‎Fii atentă aici!
‎E o fotografie cu el ‎și cu colegii lui de liceu, cred.
‎Ia te uită la tata!
‎SCOT // 19:40 ‎FESTIVITĂȚILE AU ÎNCEPUT!
‎Unde e Tyler?
‎Cu amicii lui de la hochei.
‎Mă bucur că-și face prieteni.
‎Amândoi vă faceți, se pare.
‎Ce căutăm aici?
‎Departe de tot ceea ce știam? ‎Tata nici nu voia să venim aici.
‎Aveam nevoie de un nou început. ‎Ne era imposibil acolo.
‎Dar totul e la fel și aici.
‎Lumea tot se holbează la noi.
‎O să fie mai bine, promit.
‎Bine.
‎Ce e?
‎Tata nu era adeptul banalităților.
‎Ecoule, m-am întors!
‎Ai găsit vreo cheie?
‎Am găsit Cheia Oriunde, ‎despre care mi-ai zis.
‎A mers pentru mine, ‎dar nu și pentru Kinsey.
‎Nu a ajuns pe Turnul Eiffel.
‎Ai văzut vreo ușă la Turnul Eiffel?
‎Nu.
‎Ca să treci de o ușă, ‎trebuie să fi văzut-o.
‎E logic, presupun.
‎Știi multe despre tine, ‎dar eu nu știu nimic despre tine.
‎Suntem prieteni, Bode.
‎Pot să-ți spun tot ce te interesează.
‎Cum trăiești acolo?
‎Ți-am zis deja.
‎Magie!
‎Nu ți-e foame?
‎Ba da, mi-e foame uneori.
‎Sunt atât de flămândă...
‎Pot să-ți aduc niște ‎Doritos.
‎Doritos ‎sunt importanți în lumea mea. ‎Mi-ar plăcea foarte mult.
‎Am mai găsit o cheie.
‎Are două chipuri și o oglindă.
‎Ce face?
‎Dacă ți s-ar putea împlini ‎o singură dorință, Bode,
‎care ar fi aceea?
‎Aș vrea să pot vorbi iar cu tata.
‎A murit.
‎Îmi pare atât de rău...
‎Dar ai noroc.
‎Cheia găsită...
‎Cea cu oglinda...
‎Îți permite să vezi oameni ‎care nu mai sunt.
‎E imposibil.
‎Moartea nu e sfârșitul absolut, ‎cum s-ar crede.
‎Toată familia poate să-l revadă ‎pe tatăl tău.
‎Arată-i-o mamei tale!
‎Mulțumesc, Ecoule.
‎Are ceva telefonul?
‎Aplicația ‎Eight Ball.
‎Și ce i-ai cerut?
‎Se întâmplă ceva frumos ‎la petrecerile astea?
‎Și?
‎Puțin probabil.
‎Deci aș putea să renunț de pe acum.
‎Ziceam doar că nu e cazul ‎să-ți faci speranțe.
‎Javi servește votcă ieftină ‎și ‎Cheez Wiz.
‎Speranța a rămas la ușă.
‎- Niște ‎shot-uri? ‎- ‎Eu cred că mă retrag.
‎Când avem școală, ‎devin un dovleac la 11 noaptea.
‎Cum vrei. Ne rămân nouă mai multe.
‎Tyler...
‎Voiam doar să-ți spun ‎că, după tot ce a pătimit familia ta,
‎toată lumea,
‎toți colegii sunt alături de tine.
‎Și eu sunt.
‎Nu poți să uiți că e numai vina ta...
‎faptul că a murit.
‎Nu! Nu...
‎Credeam că asta vrei.
‎Da.
‎Dar nu e momentul potrivit.
‎Îmi pare rău.
‎Scuze! Trebuie să plec.
‎Bun venit!
‎Deci...
‎Kinsey Locke, Zadie Wells ‎și Doug Brazelle.
‎- Deci asta e gașca. ‎- Da.
‎Dacă lipsea cineva, era un duo.
‎„Diada Savini” sună mai bine.
‎Dar cu tine
‎suntem patru. ‎E perfect pentru ‎cosplay.
‎Era bine și înainte.
‎Da, dar e mult mai bine în patru.
‎Vrăjitorul din Oz, ‎Țestoasele Ninja.
‎Golden Girls.
‎Și ai picat la țanc.
‎Day of the Dead ‎rămâne ‎capodopera lui Savini.
‎Fără îndoială. Capul care țipă ‎când e smuls...
‎Ce naiba, e minunat!
‎Da. Și vreau să spun ‎că nu mă impresionează Nancy a noastră.
‎Adică pe o scară ‎de la zero la Jamie Lee,
‎ea primește un șase, cu indulgență.
‎Fii serios! Îi spulberă capul la final!
‎Da, dar s-a ascuns după copac, ‎iar el i-a ucis toți tovarășii.
‎Fetele cele mai tare nu se ascund. ‎În niciun caz.
‎Kinsey!
‎Vreau doar să vorbim.
‎Kinsey!
‎Hai!
‎Ultima șansă, Kinsey.
‎Rahat!
‎- Rocky Road! Kinsey, ești bine? ‎- Lasă-mă în pace!
‎Ce ai?
‎Nu toate fetele tari ajung la final ‎luptându-se cu monstrul.
‎Unele se ascund.
‎Rămân tăcute când familia ‎are nevoie de ele.
‎Nu-și așteaptă momentul.
‎Nici nu știu dacă va mai veni vreunul.
‎Închid ochii și așteaptă ‎să se termine totul.
‎Adevărul e...
‎că unele fete tari sunt lașe.
‎Am făcut o mare greșeală. ‎O idioțenie.
‎Vino înapoi și ne uităm la altceva.
‎Ce vrei tu. Kinsey!
‎Las-o baltă, Scot!
‎Urcă, ca să nu fim nevoiți ‎să-ți amputăm degetele degerate.
‎Vreau să-l văd pe tata.
‎Te rog!
‎Bode!
‎Mamă!
‎- Vino încoace! ‎- Ce e?
‎Privește!
‎Ciudat.
‎Ce-i asta, o iluzie optică?
‎Mamă, nu cred că e o idee bună.
‎Mamă!
‎Bode?
‎- Bode! ‎- Mamă!
‎Bode, ajutor!
‎- Bode, ajută-mă! ‎- Mă duc să chem ajutoare!
‎Ecoule!
‎- Ecoule, avem nevoie de ajutor! ‎- Sunt aici, Bode.
‎Mama are probleme. Am folosit cheia, ‎ea a trecut prin oglinda mea,
‎iar acum nu mai știu ‎cum s-o aduc înapoi!
‎Mă poți ajuta?
‎Ecoule!
‎Te ajut, Bode.
‎Dar, ca s-o salvăm pe mama ta, ‎am nevoie de Cheia Oriunde.
‎Unde s-a dus?
‎Cheia deschide ușa ‎către închisoarea sufletului.
‎E locul ideal ‎în care să-ți închizi dușmanii.
‎Parcă ziceai că e cheia ‎care te lasă să vezi morții!
‎Da. Și asta e adevărat.
‎Mulți au murit acolo, ‎fiindcă e greu de ieșit.
‎Ne mai vedem, puștiule!
‎- Ajutor! Mama are probleme! ‎- Ce e?
‎A trecut prin oglinda mea!
‎- Ce tot spui? ‎- Vă arăt. Veniți!
‎Ce dracu’?
‎Nu se poate!
‎- Mamă! ‎- Tyler!
‎- Trebuie să intru. ‎- Nu!
‎Poftim!
‎Folosește-o ca să vă întoarceți.
‎Bine.
‎Ai grijă!
‎Mamă!
‎- Tyler! ‎- Mamă!
‎Tyler!
‎- Mamă! ‎- Tyler!
‎Mamă!
‎Tyler!
‎- Mamă! ‎- Tyler!
‎Tyler!
‎- Tyler! ‎- Mamă, închide ochii!
‎Ia-te după vocea mea!
‎- Mă auzi? ‎- Da.
‎Mamă!
‎Aici! Închide ochii!
‎- Pari a fi mai aproape! Te aud! ‎- Mergi mai departe!
‎Scoate-ne!
‎Sunteți teferi?
‎- Ce naiba s-a întâmplat? ‎- V-am zis eu.
‎Cheile sunt reale.
‎Ce-i asta?
‎Casa e plină de chei magice.
‎Mamă!
‎Ești bine?
‎Da. N-am nimic.
‎Te-ai distrat la petrecere?
‎Oglinda...
‎E frumoasă, nu?
‎Ar trebui lustruită un pic.
‎Mamă, ai intrat prin oglinda aia!
‎Și te-ai rătăcit înăuntru.
‎Nu minte.
‎Adineauri ai fost.
‎Ce tot spuneți acolo?
‎Oglinda.
‎Da.
‎Putem să vă luăm una și vouă.
‎O adaug pe listă.
‎Ce e locul ăsta?
‎Lesser!
‎Ai un vizitator.
‎Bună, Sam!
‎Ți-am zis că o să te vizitez.
‎Subtitrarea: Gabi Nițu