‫זמרי יודל, שירו יודל ילדים, שירו בקול‬
‫גבוה בהרים האלה שומעים את הכול‬
‫אני שומעת פרות גועות‬
‫אני שומעת דבורים מזמזמות‬
‫אני שומעת סוסים דוהרים ויונים מצייצות‬
‫- אני שומעת חלבניות חולבות - וקשתים יורים בקשתות‬
‫אני שומעת ציידי שועלים במחולות‬
‫ואת ילדי פון קלאוסן שרים מנגינות‬
‫זמרי יודל, שירו יודל ילדים, שירו בקול‬
‫גבוה בהרים האלה שומעים את הכול‬
‫זמרי יודל, שירו יודל ילדים, שירו בקול‬
‫גבוה בהרים האלה שומעים את הכול‬
‫אוסטריה‬
‫הסוף.‬
‫יש עוד שבעה עמודים, אימא.‬
‫גרהילדה, מה אמרנו על זה שאת קוראת לי ככה?‬
‫בסדר, האומנת.‬
‫אבא לא מקריא לנו סיפורים כשהוא בבית.‬
‫אבא שלך הוא איש עסוק מאוד.‬
‫הוא נוסע למרחקים ארוכים.‬
‫לכן הוא העסיק אותי.‬
‫שמעתי שגברת הימלמן אמרה שהוא העסיק אותך כי הוא‬
‫"מעדיף ציצים ולא תחת".‬
‫גרהילדה, בבקשה תלכי לישון, לעזאזל.‬
‫אני אוהבת אותך, האומנת.‬
‫גם אני אוהבת אותך, ילדתי.‬
‫לילה טוב, אימא.‬
‫אדוני?‬
‫כי לסיפורים שלי כבר אין סוף טוב.‬
‫זו הסיבה שאבא שלהם כבר לא מספר להם סיפורים.‬
‫אני מתכבדת להכיר אותך.‬
‫חצי שנה זה הרבה זמן. אני שמח שחזרתי הביתה.‬
‫קשה להם מאז שאימא שלהם מתה.‬
‫אבל נאמר לי שהחודשים האחרונים איתך היו המאושרים ביותר בחייהם.‬
‫וגם בחיי.‬
‫חלמתי על היום הזה מאז שהגעתי לכאן.‬
‫אבל אפשר להתוודות במשהו? לא באתי לכאן בשביל הילדים.‬
‫באתי כדי שיום אחד, אולי אוכל להתקרב מספיק‬
‫כדי לגזול את ליבו של רולף ואן קלאוסן האמיץ.‬
‫ואני באמת מתכוונת לגזול את הלב שלך, נאצי.‬
‫תגיד לי איפה הוא. אני יודעת שהוא בדרום אמריקה.‬
‫- תגיד לי איך למצוא אותו. - במה מדובר?‬
‫אתה מפקח על ייצוא הנשקים דרך סאו פאולו.‬
‫אתה שולח אותם אליו. עכשיו, תגיד לי איפה הוא.‬
‫האומנת...‬
‫אבא!‬
‫אני מצטערת.‬
‫אימא?‬
‫ציידים‬
‫התקשרת?‬
‫את נראית זוועה.‬
‫- מזל שהבאתי לך מתנה. - זה לא זמן טוב.‬
‫הרגתי את ביף סימפסון לפני יומיים בבית בושת בפריז.‬
‫מקום שהיה חביב על האס-אס. יריתי לו בפנים.‬
‫טוב, אם באת כדי להתוודות, לא הגעת למקום הנכון.‬
‫וידויים מיועדים לחטאים.‬
‫הוא ניסה להתמקח על חייו וטען שאם ארשה לו לחיות,‬
‫הוא יוכל להביא לי פרס גדול יותר.‬
‫מה?‬
‫היטלר.‬
‫אתה לא מאמין...‬
‫הוא טען שהיטלר נמלט מאירופה בנתיבי העכברושים וגר בדרום אמריקה.‬
‫- ואיזו הוכחה הייתה לו? - פגשנו את ההוכחה. הקולונל.‬
‫בולשיט.‬
‫איזו אישה מטפסת ככה בסולם הדרגות שלהם?‬
‫אווה בראון התאבדה בפיהררבונקר ב-1945, וגם אדולף היטלר.‬
‫- איך את יודעת? - היטלר מת, ג'ונה.‬
‫מי אמר? הרוסים?‬
‫הם מצאו את גופתו ושרפו אותה? את מאמינה לזה?‬
‫אנשים גם האמינו שאייכמן מת, עד שהמוסד מצא אותו בדרום אמריקה.‬
‫אייכמן, מנגלה, שטנגל, וילהלם צוכס.‬
‫נאצים לא נעלמים סתם ככה. הם לא פשוט מתאבדים.‬
‫לפני שהוא מת, ביף סימפסון אמר, "כל הדרכים עוברות בגנואה".‬
‫- למה גנואה? - זה לא נשמע לי הגיוני.‬
‫ואז קלטתי שגנואה היא המקום שממנו אייכמן נמלט מאירופה.‬
‫גם יוזף מנגלה. ביולי 1949.‬
‫איש הקשר שלי הוציא רישומים‬
‫שמראים שהאוניות שהפליגו מגנואה לבואנוס איירס נשכרו‬
‫על ידי תאגיד פלדה גרמני בשם "תעשיות אסן".‬
‫מתברר שב-29 באפריל 1945, תעשיות אסן גם כן שכרו אונייה‬
‫מגנואה לבואנוס איירס.‬
‫היטלר ואווה התאבדו ב-30. אתה חושב שהם היו על האונייה?‬
‫בין השמות נמנו שני חברי צוות שלא צוינו קודם ברשימות הנוסעים.‬
‫אריק טולמן ופרידה טולמן.‬
‫המייסד של תעשיות אסן הוא איש בשם קלאוס ריינהארט.‬
‫בעל ההון הנאצי.‬
‫וכיום, הוא אדם חופשי שגר דווקא ב...‬
‫- בואנוס איירס. - הוא מנהל את תעשיית הפלדה של ארגנטינה.‬
‫אני יכול לשכור מטוס ולהטיס אותנו לשם בחשאי.‬
‫אם נמצא את ריינהארט, נמצא את היטלר.‬
‫חייבים לספר לבולשת.‬
‫נו, באמת. מה יצא לך מזה שפנית לבולשת?‬
‫צו איסור פרסום שמשתיק אותך לגבי ביף סימפסון?‬
‫זיכוי מאשמה לבישוף פרנץ?‬
‫למה באת לכאן, ג'ונה? למה באת אליי?‬
‫כי אני לא יכול לעשות את זה לבד.‬
‫ואני יודע שאת היחידה שעשויה להאמין לי.‬
‫- טוב, זה גדול עליך. - למה התקשרת אליי?‬
‫למה התקשרת אליי כשהפסדת במשפט של פרנץ? תגידי לי. למה?‬
‫אולי כי הבנת שצדק הוא זכות יתר‬
‫ששמורה למעטים ואולי חיפשת דרך אחרת.‬
‫אם נמצא את היטלר,‬
‫כל מה שעשינו, כל מה שהפכנו אליו...‬
‫יהיה שווה את זה.‬
‫זה סוף סוף ייגמר.‬
‫חשבתי שתביני.‬
‫אני בעניין.‬
‫אבל לא נוכל לעשות את זה לבד. אז איפה החברים שלך?‬
‫אנחנו לא בדיוק מדברים כרגע.‬
‫אז אני אטפל בדיבורים.‬
‫שלום, כאן טטיאנה סוארז פיקו, בפרק נוסף‬
‫של "טטיאנה בקולנוע".‬
‫אני נמצאת עם כוכב הקולנוע לוני פלאש ואנחנו מדברים על סרטו החדש,‬
‫"שמונה דרכים לשבת".‬
‫- שלום, לוני. - בונז'ור, טטיאנה.‬
‫ב"שמונה דרכים לשבת", אתה משחק מתנקש יהודי‬
‫שחווה משבר אמונה בעודו מנסה להרוג שמונה אנשים לפני השקיעה.‬
‫כעבור שנתיים, ייתכן שתהיה מועמד לפרס אוסקר. זו בטח הרגשה נפלאה.‬
‫שבחים ופרסים זה נחמד והכול, אבל אני משחק בסרטים‬
‫למען בת התופרת בנפאל, למען בנו של מגדל הסלמון בתימן,‬
‫למען בנו של הכומר האפיסקופלי באומהה, נברסקה‬
‫שאומר, "אולי כשאהיה גדול,‬
‫"אוכל להיות כוכב קולנוע יהודי".‬
‫המעריצים מעוררים בי השראה.‬
‫סליחה.‬
‫"שמונה דרכים לשבת" יוצא לאקרנים בשישי, ה-21.‬
‫ברצלונה ספרד‬
‫- אתה צריך ממחטה? - לא.‬
‫- הדמעות באדיבות סנדי מייזנר. - לא, לא הדמעות.‬
‫יורד לך דם מהאף.‬
‫זה בסדר. תודה. כן. נתראה בפעם הבאה, בסדר? תודה.‬
‫ביי, לוני. תודה.‬
‫טוב לראות...‬
‫- מה אתה עושה? - חתיכת חרא!‬
‫היי! די!‬
‫- מה הבעיה שלך? - מה אתה עושה פה?‬
‫מרסיי צרפת‬
‫יפה מאוד, מדמואזל.‬
‫בדיוק כמו ואן גוך.‬
‫רק יפה יותר.‬
‫אסור שזה יהיה יפה יותר, ארמנד.‬
‫זיוף צריף להיראות כמו הדבר האמיתי.‬
‫אזמה ממלאת לך אמבטיה.‬
‫וז'אק אוסף את מיס מליקה מבית הספר היום.‬
‫אתה מפנק אותי, ארמנד.‬
‫מדמואזל...‬
‫ניסיתי לעצור אותם, אבל הם התעקשו.‬
‫אין מצב.‬
‫ניו יורק‬
‫ג'ייקוב, אל תיגע בקקי של האווז.‬
‫מורי, זה תמיד...‬
‫וינה אוסטריה‬
‫תתפללי למעני, הנזירה...‬
‫לכי תזדייני.‬
‫הוא חשב שכדאי שאני אדבר.‬
‫מה תעדיף? חנק מהאף, מהצוואר, לדחוף לך את הגולגולת לתחת?‬
‫איזה כיף כשאת מנסה לפלרטט.‬
‫יש לנו סיבה להאמין שהיטלר עדיין חי.‬
‫שלום וילהלם‬
‫שלום ולא להתראות.‬
‫ה-י-י-ם.‬
‫פרונדהיים. כן.‬
‫אני מצטערת, אדוני. אין מישהו בשם הזה שרשום בקונטיקט.‬
‫- המעצבים מוכנים, אדוני. - בסדר, אנט. אני כבר בא.‬
‫פישטנו את העיצוב, כמו שביקשת. עכשיו, החוטים מאפשרים ליותר נתונים‬
‫להיאסף בלוח המחוונים.‬
‫מה עובר עליך, מיזושימה?‬
‫- היי. מה אתה עושה, לעזאזל? - זה קרה בטעות.‬
‫- עיכבת אותנו בשלוש שעות. - זה קרה בטעות.‬
‫- היי! - אתם יודעים מה? אני הולך.‬
‫תחטיף.‬
‫אתה רוצה לסגור חשבון?‬
‫תניחו לו!‬
‫ניו יורק - 1979‬
‫ברוך הבא ל"פצפוצים סודיים".‬
‫מותר לך לטעום את כל 50 הטעמים אם תרצה.‬
‫- באמת? את כל ה-50? - אם תרצה.‬
‫אפשר לטעום את השוקולד צ'אנק?‬
‫אפשר לטעום את עוגת הגבינה?‬
‫אטעם את ריבת החלב.‬
‫מעניין את מי הם מחפשים.‬
‫- אפשר לטעום את הקרמל? - אלוהים אדירים. אולי תבחר כבר?‬
‫אפשר לטעום את כל 50 הטעמים אם אני רוצה.‬
‫נכון, פרייה?‬
‫תזדרז!‬
‫פעם ראשונה.‬
‫פעם שנייה!‬
‫פעם שלישית...‬
‫גלידה.‬
‫פסיכופת.‬
‫אפשר לטעום את המסטיק?‬
‫פיפל נער הפלא של האוסקר‬
‫נער הפלא של האוסקר.‬
‫אני חייבת לומר שלא השתנית בכלל.‬
‫לא, השתניתי. נהייתי מדהים עוד יותר.‬
‫אפשר להתמקד בסיבה שאנחנו פה?‬
‫אתה חושב שאתה עדיין מחלק פקודות?‬
‫לא שמעת? אם אתה שוכר מטוס פרטי בכסף המלוכלך של מאיר,‬
‫אתה יכול להחליט על כולם.‬
‫אפשר פשוט להפסיק עם המשיגעס הזה?‬
‫מספיק.‬
‫לא ארשה לחוסר התפקוד המשפחתי שלכם להרוס את זה. הבנתם אותי?‬
‫זה קלאוס ריינהארט, איש התעשייה הגרמני ובעל ההון הנאצי לשעבר,‬
‫שחי כיום כבן חורין בארגנטינה, כראש תעשיית הפלדה של המדינה,‬
‫שהוא עושה ממנה קופה.‬
‫הוא נוסע עם מאבטחים, אבל למזלנו, בשישי בערב,‬
‫הוא יגיע לפתיחה המחודשת החגיגית של בית האופרה הישן ביותר בבואנוס איירס,‬
‫שאת השיפוץ שלו הוא עזר לממן.‬
‫שם, נחטוף אותו. חי.‬
‫קלאוס הבריח את היטלר מגרמניה.‬
‫קלאוס ידע איפה נוכל למצוא אותו.‬
‫עוד נגלה אחת,‬
‫ולא נצטרך להיפגש שוב בחיינו.‬
‫אז אף אחד לא מצא את ג'ו?‬
‫אני מחפשת את ג'ו כבר שנים.‬
‫לדעתי הוא לא רוצה שימצאו אותו.‬
‫אופרמן יזמות‬
‫אישור תעסוקה‬
‫רשות העקירה המלחמתית‬
‫שירת שלוש פעמים בווייטנאם‬
‫כרובאי בחטיבה ה-35 בחיל הרגלים‬
‫טוב.‬
‫אתה יכול לשבת.‬
‫טוב, יכולתי לפנות למשטרה, מר מיזושימה,‬
‫אחרי מה שקרה אתמול.‬
‫אני לא מוכן לסבול אלימות.‬
‫זה ארמון של המצאות, לא של הרס.‬
‫- ואני לא מוכן להעסיק פראי אדם. - אני לא יכול להרשות לעצמי לאבד עוד עבודה.‬
‫לכן פיטרתי את שלושת הפראים שתקפו אותך.‬
‫- אדוני? - וצר לי מאוד על מה שהם עשו לך.‬
‫בן כמה היית כשכלאו אותך בפעם הראשונה? קראתי את התיק שלך.‬
‫- חמש. - חמש?‬
‫הייתי בגן ילדים בסן פרנסיסקו.‬
‫למדתי לקרוא במחנות.‬
‫קראו להם "מחנות כליאה".‬
‫כן. שתי מדינות, שני מחנות.‬
‫שונים במובנים רבים, אבל זהים במטרותיהם.‬
‫להשמיד אותנו. לכבות את הלהבה שלנו.‬
‫טוב, אני רואה אותך, ג'ו.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫בחור צעיר שגויס לחזית בווייטנאם‬
‫בידי מדינה שלקחה ממנו את הכול.‬
‫אין פלא שרועדת לך היד.‬
‫- לא גויסתי. התגייסתי מרצוני. - למה?‬
‫כי אבא שלי התגייס.‬
‫בזמן שהיינו כלואים במחנות,‬
‫הוא עדיין שירת ונהרג.‬
‫אתה יודע, הזמנתי אותך לכאן‬
‫לא רק כדי להציע לך התנצלות.‬
‫הזמנתי אותך לכאן כדי לבקש את עזרתך.‬
‫את עזרתי?‬
‫נודע לי לאחרונה שאדם מעברי עדיין חי בעולם הזה.‬
‫סוהר נאצי. סדיסטי.‬
‫אכזרי. ואני זקוק לעזרתך כדי למצוא אותו.‬
‫למה אתה מבקש ממני?‬
‫כי אני יודע לזהות חיילים נצחיים כמוני, ג'ו.‬
‫גם אביך נלחם במפלצות האלה.‬
‫הוא נלחם בהם. הוא נלחם בהם בצרפת.‬
‫הוא נלחם בהם בגרמניה. הוא הסתכל להם בעיניים. שחורות וקרות.‬
‫נאצים מנוולים.‬
‫אבא שלך מת בניסיון לפטור מהעולם מהפגע הרע הזה, ג'ו.‬
‫אבל הרוע עדיין פה. אתה יכול להצטרף למאבק.‬
‫למחתרת שלנו נגד הרוע הזה. אתה יכול לעזור.‬
‫איך?‬
‫תתגייס.‬
‫ארגנטינה 1979‬
‫הגענו, אמיגו!‬
‫בואנוס איירס‬
‫תתמקמו, תפרקו. ניפגש בלובי ב-20:00.‬
‫שלום. ברוכים הבאים למלון פלאדיו.‬
‫זה מזכיר לי את המקום שהגענו אליו ברומא.‬
‫שם הלכנו לאיבוד בגללך.‬
‫- לא הלכנו לאיבוד... - רק רצית להראות לי את רומא האמיתית.‬
‫ברחובות הראשיים, מעריצים שרופים של הפלאש היו מסתערים עלינו.‬
‫ברחובות האחוריים, היינו לבד.‬
‫בחייך. נהנית. אל תכחישי.‬
‫הפיצה הייתה טעימה.‬
‫נתראה הערב.‬
‫כן.‬
‫תהיה יפה הערב, ילד.‬
‫את צריכה לדפוק בדלת.‬
‫אתה אף פעם לא חושב על ספרד?‬
‫על מה שעשית?‬
‫אני חושב על הילד הזה בכל יום. אני רואה אותו בכל יום.‬
‫נתראה ב-20:00.‬
‫שלום, הגעתם למשיבון של סאם.‬
‫בונז'ור, ז'אק. זו אהובתך. הארוס העלוב שלי ברח.‬
‫אז אולי תבוא ותיתן לי את מה שהוא מעולם לא הצליח לתת?‬
‫אני מקווה שנפלא בישראל, סאם.‬
‫אני סתם יושבת פה ומזיעה את נשמתי,‬
‫מתכוננת לריאיון שלי עם הפרופסור.‬
‫אני לא מתגעגעת אליך בכלל, אגב.‬
‫תתקשר אליי. אוהבת אותך.‬
‫שדרות הרפר 1430, לוס אנג'לס.‬
‫מילי‬
‫- מאיר'לה. - תראה אותך.‬
‫שלום, סיימון. קשה להאמין, נכון?‬
‫אכן, שלום. איך עבר זמן רב כל כך?‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותך היינו בחתונה של אתל שטיינברג.‬
‫- ומחר מתחילים לשבת עליה שבעה. - לא.‬
‫עבר זמן רב עד כדי כך מאז שהיינו בקשר.‬
‫- אבל אתה אדם עסוק, סיימון. - לא.‬
‫מה? לחסל את פרידריך פיטר ואת מפלגת החירות שלו, זה הישג לא קטן.‬
‫טוב, אינני סבור שאדם שאחראי‬
‫על השמדת 13,000 יהודים באוקראינה‬
‫ראוי להוביל את אוסטריה לעידן חדש.‬
‫- בראבו, ידידי. - לא, בבקשה. אני רק עושה את עבודת האל.‬
‫- נביא עומד בפניי... - לא, לא נביא. פראייר.‬
‫- בוא, ידידי. שב. - כן, בוודאי.‬
‫סקוט אמר שאתה צריך להיפגש איתי מייד.‬
‫טוב, ראיתי אותו ברחוב 79,‬
‫נכנס למכונית.‬
‫- את מי? - ויקטור פרונדהיים.‬
‫- ויקטור פרונדהיים? - כן.‬
‫- נשמע מוכר. - אני זוכר אותו מהמחנות.‬
‫הוא היה סוהר אס-אס באגף 11.‬
‫אם יהודים כלשהם הצליחו לברוח,‬
‫הם שלחו אותו והוא תמיד חזר כשהם במלתעותיו.‬
‫מתים. כאילו הוא כלב ציד.‬
‫אז תגיד לי... יש לך מושג לאן פניו מועדות?‬
‫לקונטיקט.‬
‫לדעתי. כי למכונית הייתה לוחית רישוי של קונטיקט.‬
‫אולי יש לך מידע על זה, איפשהו. אולי אוכל לראות אותו.‬
‫אולי אוכל לעזור במשהו.‬
‫לא.‬
‫אני מודה לך מאוד על ההצעה, אבל לא. לא הייתי מכניס אותך למצב הזה.‬
‫לא ארשה לנסיך לעשות את מלאכתו של משרת.‬
‫- בחייך. - אני אמשיך מכאן.‬
‫אז... תודה על המידע, ידידי.‬
‫אני אטפל בזה. מה דעתך על זה?‬
‫- תעשה זאת למעני? - בוודאי.‬
‫- אתה ברכה מהשם. - מאיר, בשבילך הכול.‬
‫בבקשה.‬
‫ואם במקרה תראה שוב את ויקטור פרונדהיים, תודיע לי.‬
‫בוודאי. הנביא.‬
‫- כל טוב, ידידי. - מזל טוב.‬
‫סקוט, תבדוק אם יש לנו תיק על מישהו בשם ויקטור פרונדהיים.‬
‫תעצור את המעלית.‬
‫בדיוק כפי שאמרת. וגם התיק השני שם.‬
‫כל הכבוד. קח.‬
‫על הטרחה שלך.‬
‫לא גויסתי לזה. התגייסתי מרצוני.‬
‫כאילו, אני מת לדעת. מה הם עשו לך?‬
‫כי עברת שינוי אמיתי, ידידי.‬
‫גם ההורים שלי ניסו לשקם אותי. הלכתי לעובדות סוציאליות, לטיפול קבוצתי.‬
‫כיפרתי, בכיתי.‬
‫...עבודה קשה ומספיק אהבה, אדם יכול להשתנות.‬
‫אבל זה לא ממש החזיק מעמד.‬
‫אז... בין חברים...‬
‫אני סתם שואל. אתה עושה בכאילו?‬
‫אתה יכול לספר לי. אני יודע לשמור סוד.‬
‫היא שם.‬
‫אכזבתי אותך בניו יורק.‬
‫למה הבאת אותי לכאן?‬
‫תחלוץ את המגפיים. הם מטונפים.‬
‫כשראיתי את אדולף לראשונה, הייתי בסך הכול ילדה, והוא היה אל.‬
‫עיט.‬
‫שדאה על גבי כנפיים מוזהבות מעל כל הארץ.‬
‫יש לך בוץ על המכנסיים.‬
‫תפשוט אותם.‬
‫הוא טיפח אותי כשעדיין הייתי ילדה. בת 17. הייתי מתעמלת.‬
‫היו לי הישגים רבים. הוא אהב את זה.‬
‫החולצה שלך.‬
‫אני זוכרת את הלילה הראשון שלנו יחד בדירה שלו במינכן.‬
‫זחלתי איתו למיטה, עם העיט.‬
‫והוא לא היה אל.‬
‫הוא היה... קטן וחיוור‬
‫ומקריח ומיוזע ומעורר רחמים,‬
‫אבל כל השאר, הם עדיין רואים את העיט. הם לא רואים אותי.‬
‫הבאתי אותך לכאן כי אתה רואה אותי. מאז ומתמיד.‬
‫ומגיע לי שיראו אותי.‬
‫הוא כבר לא מסוגל לתכנן קדימה. אני מסוגלת.‬
‫אני יודעת איך להשיב לנו את כוחנו.‬
‫תתנקה.‬
‫עכשיו סוף סוף נוכל להתחיל. בדרך שלי.‬
‫ההצגה מתחילה.‬
‫אם נמצא את קלאוס ריינהארט, נמצא את היטלר.‬
‫קלאוס יהיה מוקף במאבטחים.‬
‫נחסל אותם, ומילי תחסל את קלאוס.‬
‫הבוס אמר שאתה יכול לצאת להפסקה.‬
‫בבקשה, אדוני.‬
‫מספר 88.‬
‫הלו?‬
‫קדימה, תורך לעלות.‬
‫אל תיגעי בי. מה את עושה? היי. מה את... היי. לא.‬
‫היי. בחייכם.‬
‫שיט.‬
‫תניח אותו.‬
‫רוצי.‬
‫חיפשנו אותך, קלאוס.‬
‫לילה טוב, בן זונה.‬
‫נאצי מזוין!‬
‫- מה יש בתוכו ולמי זה מיועד? - לא יודע.‬
‫- לאן אתה לוקח אותו? - לך תזדיין!‬
‫אם לא תענה לי, הלך עליך. למי זה מיועד?‬
‫מטומטם.‬
‫- זרוק את האקדח, ג'ונה. - מה לעזאזל את עושה, הארייט?‬
‫- אמרתי לך לזרוק את האקדח המזדיין. - מה את עושה?‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬