‫יהודי להפליא שימוש בוטה בעברית וביידיש‬
‫מאיר אופרמן. תנחומיי הכנים על סבתך.‬
‫סבתך ואני היינו יחד במחנות.‬
‫אם תזדקק למשהו אי פעם, בוא אליי.‬
‫אני יודעת שחיפשת את מי שהרג את סבתא שלך.‬
‫ואני חושבת שלא עשית את זה לבד.‬
‫היא לא הניחה לנו לרדוף אחרי מישהו ללא האימות שלה.‬
‫- לרדוף אחרי מי? - נאצים מהמעלה הראשונה.‬
‫נשבענו שבועה.‬
‫נמצא את הפושעים האלה בעצמנו ונביא צדק אלוהי‬
‫אל סף דלתם.‬
‫וביום השני ברא אלוהים את הציידים,‬
‫צוות מובחר עם רעב לטבח נאצים.‬
‫טוב, אנחנו בשידור חי.‬
‫תמות!‬
‫ההצגה מתחילה.‬
‫זה גדול יותר מכפי שמישהו קולט.‬
‫הם בקרבנו ויש להם תוכניות.‬
‫אני מציעה לך דרך אחרת.‬
‫ליצור כוח משימה שיאתר ויתבע נאצים בארה"ב ומעבר לים.‬
‫אישה שחורה ונקבה יהודייה יהפכו לחלום הבלהות של הנאצים.‬
‫- מי זה? - הזאב.‬
‫המפלצת מהסיפור שלי שעדיין רודפת אותי עד היום.‬
‫אני חייב להתפלל עליו...‬
‫לפני שאהרוג אותו.‬
‫הזאב.‬
‫מצאתי אותו.‬
‫קדיש. לפני שהרגת אותו, לא אמרת את זה.‬
‫כי אתה וילהלם צוכס. אתה...‬
‫הזאב.‬
‫הם מכל עבר.‬
‫יהודים לא יחליפו אותנו.‬
‫הם ימשיכו לתקוף.‬
‫לכן עלינו לעשות את המעשה הפסול.‬
‫הסוכנת מוריס, היא תצוד אותנו בזמן שאנחנו צדים אותם.‬
‫אז אולי לא נצוד אותם באמריקה.‬
‫מזרח אירופה אוהבת את לוני פלאש.‬
‫- מה שלומו? הילד. - בקרוב תראי בעצמך.‬
‫זה מתחיל עכשיו. הרייך הרביעי.‬
‫אני רעב, אווה היקרה.‬
‫הגיע הזמן לאכול, אדולף.‬
‫אוסטריה‬
‫מופת, יקירי.‬
‫יצירת מופת.‬
‫תודה.‬
‫יום פון גלוטן שמח.‬
‫וגם לך,‬
‫יום פון גלוטן שמח.‬
‫פסלי החמאה האלה משגעים.‬
‫אשתי ניצחה בשנה שעברה.‬
‫פסלת החמאה של השנה ליום פון גלוטן, 1971.‬
‫היא הכינה את משפחת בריידי מחמאה.‬
‫"הינה סיפור על איש בשם בריידי."‬
‫האנגלית שלך מצוינת.‬
‫גרת בפון גלוטן כל חייך?‬
‫בכל 66 השנים. מה איתך?‬
‫לא. באתי רק לצורכי עבודה.‬
‫- כמה זמן החנות בבעלותך? - היא שייכת למשפחה שלי כבר דורות.‬
‫זה מוזר.‬
‫כי כשנכנסתי, ראיתי שקע על המשקוף‬
‫בגודל של חפץ משונה שהם קוראים לו מזוזה.‬
‫היהודים.‬
‫הם מתקינים אותה על הדלתות שלהם כסמל לחוזה ביניהם לבין האל שלהם.‬
‫כדי לפרסם לעיני כול שמדובר בבית יהודי או בחנות יהודית.‬
‫זה הקל על חייהם ועל עבודתם של אנשים רבים.‬
‫אתה יהודי, אדוני?‬
‫- סליחה? - האם אתה יהודי?‬
‫לא.‬
‫האם... אתה... יהודי?‬
‫אני לא יהודי.‬
‫זה לא מה שיהודי היה אומר? יהודים יכולים להסתתר בגלוי.‬
‫- ליהודים יש תושייה רבה. - למה את...‬
‫- השנה היא 1972. - בכל זאת, השאלה נצחית.‬
‫אני חושב שאני רוצה שתלכי.‬
‫ציינתי שאני כאן לצורכי עבודה, לא כאן באופן כללי.‬
‫כאן, באופן ספציפי.‬
‫בחנות ממתקים בפון גלוטן.‬
‫ליד הדלפק הזה.‬
‫לצורכי עבודה.‬
‫- איזה מין עבודה? - בקרת איכות.‬
‫אני לא מי שאת חושבת שאני.‬
‫אני נשבע.‬
‫זה מציב בפנינו חידה משמעותית.‬
‫לפני המלחמה, בעיירה הזו גרו 1,000 יהודים.‬
‫התקבלו פקודות לגירושם.‬
‫ב-22 ביולי, 1942. אבל הם פשוט נעלמו.‬
‫אולי הם תלו צלב,‬
‫הסירו את המזוזות שלהם והפכו לנוצרים.‬
‫אבל הם לא יכולים להיות נוצרים.‬
‫עכברוש לא יכול להיות אריה, הלא כן?‬
‫אז אני שואלת אותך פעם אחת אחרונה.‬
‫- אתה יהודי? - לא.‬
‫- אז איפה הם? - קשה ל...‬
‫תרשה לי לעזור לך להיזכר.‬
‫ראש העיר, הרופא.‬
‫הקצב, אפילו המורים בבית הספר.‬
‫הם אספו את היהודים והם מיקמו אותם באסם התבואה‬
‫והם נעלו את הדלתות.‬
‫ואז הם הסגירו אותם לידי הנאצים.‬
‫הנאצים...‬
‫הנאצים העלו אותם על קרונועים למחנות הריכוז.‬
‫- אז זאת הייתה... - חנות של יהודי.‬
‫לכן הייתה בה מזוזה.‬
‫אחרי שהנאצים נישלו אותם, השתלטתי על החנות.‬
‫בוודאי. אי אפשר להשאיר שיזפים ללא השגחה.‬
‫- והעסק... - משגשג? כן.‬
‫כל הכבוד.‬
‫טוב, תודה לך, ידידי. היה תענוג לעבוד איתך.‬
‫מרשה, מרשה, מרשה.‬
‫יהודים יכולים להסתתר בגלוי. ליהודים יש תושייה רבה.‬
‫באתי לכאן בגלל רוח רפאים שחלפה בעיירה הזאת בסוף המלחמה.‬
‫יש מסילת רכבת במרחק של כמה קילומטרים. היא מסתיימת בנמל גנואה.‬
‫- לאן הוא הלך? - אני לא יודע על מה את מדברת.‬
‫אני חושבת שאתה יודע. העקבות של היטלר מובילות לכאן, ידידי.‬
‫מהפיהררבונקר, למינכן, לברגהוף באוברסלצברג,‬
‫מעבר לאלפים ולכאן. פון גלוטן.‬
‫מה שאני צריכה לדעת הוא... לאן הוא הלך?‬
‫לאן הפיהרר הלך?‬
‫פלה דה לוס סואניוס.‬
‫מדוע...‬
‫מדוע אלוהים נתן לך עיניים, אם לא כדי שתעשה חסד כשתראה עוולות?‬
‫טוב, ברור שאתה לא זקוק להן.‬
‫ציידים‬
‫בחייכם, חברים. אתם נראים כאילו ראיתם רוח רפאים.‬
‫מה? קשה כל כך להבין?‬
‫איך אסביר לכם את זה?‬
‫טוב, יש בדיחה ישנה על איש בשם שלפנר.‬
‫1975 שנתיים לפני מותו של מאיר...‬
‫איש מאמין. מאמין יותר מסנדי קופקס.‬
‫יום אחד, שלפנר יושב בבית שלו וצופה בטלוויזיה.‬
‫והוא רואה בטלוויזיה שסופה מתקרבת.‬
‫הוא רואה מכונית חולפת עם קצין משטרה שצועק לו,‬
‫"שלפנר, בוא איתנו. ניקח אותך למקום גבוה".‬
‫שלפנר אומר, "אלוהים יציל אותי. סעו".‬
‫חולפות כמה שעות. הוא כבר בקומה השנייה.‬
‫הוא בקומה השנייה כי הוא לא יכול להישאר למטה.‬
‫המים עולים. אז הוא מביט מחוץ לחלון.‬
‫הוא רואה סירה עוברת ליד הבית.‬
‫הסירה עוצרת והם אומרים לו, "שלפנר, בוא. ניקח אותך למקום גבוה".‬
‫הוא אומר, "אל תדאגו. אלוהים יציל אותי. זה בסדר".‬
‫הוא מביט למעלה ורואה מסוק מופיע באורח פלא.‬
‫האיש שמשתלשל מהמסוק צורח ואומר,‬
‫"שלפנר, אתה מוכרח לבוא. ניקח אותך למקום גבוה".‬
‫שלפנר אומר, "לא. אלוהים יציל אותי. זה בסדר. אתם יכולים ללכת".‬
‫אז הוא מת. הוא נפטר, הוא מת.‬
‫עכשיו הוא מגיע לגן עדן ופוגש את אלוהים.‬
‫הוא זועק לו, "אלוהים, האמנתי בך כל כך.‬
‫"איך יכולת לנטוש אותי למותי בסופה?"‬
‫אלוהים פונה אליו. "שלפנר", הוא אומר.‬
‫"מה אתה רוצה ממני, לעזאזל?‬
‫"שלחתי לך מכונית.‬
‫"שלחתי לך סירה.‬
‫"שלחתי לך מסוק מזוין.‬
‫"שלפנר, אתה שמוק."‬
‫אתם מבינים? אנחנו טועים כל הזמן בפרשנויות שלנו.‬
‫- תרצה עוד משקה, אדוני? - לא. זה בסדר. תודה. אני בסדר.‬
‫פריז 1979‬
‫יש בעיה?‬
‫אתה לא רוצה שננסה?‬
‫אולי זה ישנה את דעתך וכנראה תרגיש טוב יותר.‬
‫לא.‬
‫אני מניחה שנתראה שוב מחר?‬
‫ג'ונה.‬
‫אהובתי, חזרתי.‬
‫אלוהים אדירים, טד בנדי.‬
‫מה?‬
‫אני מבטיחה שלא אקרא לך שוב "אריק אסטרדה" בזמן סקס.‬
‫את מוזרה כל כך.‬
‫טוב, בסדר. מהאיש שהתייפח כשהוא ראה את "במבי".‬
‫כולם בוכים פה כשהם רואים את "במבי".‬
‫את מפלצת.‬
‫אני עייף כל כך.‬
‫טוב, זה מה שקורה כשאתה נשאר בספרייה כל הלילה.‬
‫- תעסה לי את הזרוע. - לא. באמת?‬
‫בסדר.‬
‫ובלי נחירות.‬
‫אני לא רוצה להיכשל במבחן בפסיכולוגיה בגלל הסינוסים של הארוס שלי.‬
‫אני מתכוונת לזה בחיבה רבה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך, סאם.‬
‫סיפרתי לו שאני מתמקדת בתשוקה כוזבת במחקר הקליני.‬
‫ושאני רוצה לפתוח מרפאה משלי בלונדון בעוד כמה שנים.‬
‫הוא אמר שהוא ישמח לעזרה בקיץ.‬
‫- פרופ' אגווליאן רוצה אותך כעוזרת מחקר? - פרופ' מורטי המליץ עליי.‬
‫"היא טובה יחסית לאישה." שמוק.‬
‫- כן, אני הכי טובה שיש. - כן, את הכי טובה שיש.‬
‫גאה בך.‬
‫אימא שלי התקשרה לפנות בוקר,‬
‫וקשקשה על זה שהיא תשמח להזמין את כל מי שתרצה לחתונה.‬
‫אפילו ברגע האחרון. אולי יש בן דוד רחוק שאתה לא יודע עליו.‬
‫- או אחד מהחברים שלך מקליבלנד. - את היחידה שאני צריך.‬
‫סאם.‬
‫נו, בואי נמשיך. אנחנו נאחר.‬
‫פרנק סינטרה ניגש אליי. הוא אומר, "מאיר אופרמן".‬
‫איזה קול היה לו. אמרתי, "שלום. כן, מר סינטרה".‬
‫הוא אומר, "הבאתי לך משהו".‬
‫הוא נותן לי מעטפה עם סרט כחול.‬
‫אני פותח את המכתב ובתוכו יש צ'ק.‬
‫מאה אלף דולר לליגה למען הצדק היהודי.‬
‫ואז הוא מדבר אליי ביידיש מושלמת.‬
‫"אי אפשר לרוקן את האוקיינוס בכפית."‬
‫הגוי הזה תורם הון תועפות ליהודים.‬
‫איך זה קורה? טוב, השמרטפית שלו הייתה יהודייה.‬
‫והוא אהב אותה. וזה כל הסיפור.‬
‫וחשבתי, "אני מקווה שאת כולנו יגדלו‬
‫"האנשים שהעולם אומר לנו לשנוא".‬
‫אבל זה...‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני לא יודע מה קרה. אני פשוט...‬
‫אז... מה מטריד אותך, ידידי?‬
‫למה התקשרת בבהלה אמש?‬
‫אני לא יודע, אבל...‬
‫אני מרגיש מעורער, אפשר לומר.‬
‫אתה מרגיש אשם.‬
‫כן, אתה סוחב את האשמה על מה שעשית.‬
‫ליתר דיוק, על מה שאתה חושב שעשית.‬
‫אני זוכר כשבאת לבית הכנסת שלנו לראשונה.‬
‫היית בארה"ב רק כמה חודשים.‬
‫אתה זוכר מה הרב הזוטר אמר לאותו בחור צעיר, מאיר?‬
‫"אין אשמה בהישרדות."‬
‫יש הרבה שורדים בספסלים האלה, מאיר.‬
‫מאיר‬
‫כל אחד מהם מתקשה להתמודד עם האשמה הזאת. אבל ההישרדות היא ברכה.‬
‫- נבחרת, מאיר. - נבחרתי?‬
‫כן. השם בחר בך.‬
‫אז...‬
‫- טוב לראותך. - עזרת לי מאוד, כבוד הרב.‬
‫- זה הגיע בשבילך, מר אופרמן. - יופי. תודה, אנט.‬
‫לא, אני לא יכול לעשות זאת. טוב.‬
‫שלום וילהלם‬
‫אנט, איפה השגת את זה?‬
‫- אדוני? - מי נתן לך את זה?‬
‫גבר? אולי שירות שליחויות?‬
‫- מאיפה? איזו חברה שלחה את זה? - לא דיברתי איתו.‬
‫- איך הוא נראה? - מבוגר יחסית.‬
‫- הוא היה מבוגר יחסית. - הכול בסדר?‬
‫לא, זה בסדר. אני פשוט מרגיש מעט חולה, זה הכול.‬
‫תגידי לפול להביא את הרכב.‬
‫אנט, תבררי איזה שירות מסר את המכתב הזה.‬
‫אם השליח שראית יחזור, תתקשרי אליי מייד.‬
‫פסדינה 1979‬
‫אני בנתק מאבא שלי. לא ראיתי את האחים שלי.‬
‫לא ביקרתי בקבר של אימא שלי בתדירות הראויה לה.‬
‫והייתה לי מריבה עם מריה. הברחתי אותה.‬
‫את האישה שאהבתי.‬
‫כי אני עובדת, הכומר,‬
‫כבר שנתיים ארוכות.‬
‫והעבודה השתלטה על חיי.‬
‫אישה שחורה, לסבית וקתולית. כנראה לא חשבת שככה יתחיל יום שלישי.‬
‫בתי.‬
‫את רשאית להתחיל בשבע תפילות "אבינו".‬
‫אך בעניין ההומוסקסואליות שלך, עלייך לכפר בחומרה.‬
‫הכומר, אני חושבת שאתה מבולבל מאוד. אהבה היא לא חטא.‬
‫לא בעיני האל שלי. ולא באתי לכאן בשביל הווידוי שלי.‬
‫באתי בשביל הווידוי שלך.‬
‫הבישוף כריסטיאן פרינס, אתה עצור‬
‫בגין הפרה של חוקי ההגירה של ארה"ב.‬
‫ובגין תפקידך כמשתף פעולה‬
‫וכרוצח במשטר הנאצי בליטא ב-1941.‬
‫לא!‬
‫כאשר האס-אס צעדו לתוך וילנה,‬
‫אחי הקטן, הוא התחנן בפני האיש הזה,‬
‫בפני כומר, שיציל אותנו.‬
‫הכומר אחז בצווארו של אחי הקטן.‬
‫והוא צעק לחיילי האס-אס...‬
‫"שכחתם אחד."‬
‫ראיתי את הכומר לוקח תינוק מידי אימו.‬
‫חשבתי שמטרתו הייתה להציל אותו. במקום זאת, הוא הרג את הילד.‬
‫כשאני עוצמת את עיניי בלילה, זה הדבר היחיד שאני רואה.‬
‫אני לא רואה שום דבר אחר עכשיו.‬
‫לא הוכחתן שהוא עבר על חוקי ההגירה.‬
‫אז נסגיר אותו לליטא.‬
‫ממשלת ליטא תסרב לכל בקשת הסגרה.‬
‫- חובה להעמיד אותו לדין, כבודו. - הטיעונים מופרכים.‬
‫לא הוכחתן שהכומר בלקיס שינה את זהותו לבישוף פרינס.‬
‫- הניצולים זיהו אותו. - זה קרה לפני 30 שנים, הסוכנת מוריס.‬
‫טראומה משפיעה על זיכרון. פרינס הוא עמוד תווך בקהילה.‬
‫בישוף בכנסייה הקתולית. לא מדובר פה במוסכניק מאוהיו.‬
‫השקענו שנתיים בחיפושים אחריו.‬
‫דיברנו עם עדי ראייה.‬
‫ביקרנו באתרי קבורה, שרדנו על גולאש מזוין.‬
‫כבודו, הוא הרג ילד במו ידיו.‬
‫הבישוף פרינס הוא הכומר בלקיס.‬
‫ואתה לא רוצה לעשות שום דבר?‬
‫בבית המשפט שלי, אני מחויב לפעול לא בהתאם לצדק, אלא בהתאם לחוק.‬
‫האם החוק הוגן? תחושותיי לא רלוונטיות.‬
‫אתן רוצות לעשות צדק? הייתן צריכות להביא לי טיעונים טובים יותר.‬
‫נרדמת.‬
‫כמה זמן ישנתי?‬
‫עשרים דקות.‬
‫שלום, ביף.‬
‫שים את זה.‬
‫יש לנו שתי דקות בערך לפני שיפריעו לנו.‬
‫חיכיתי לזה יותר משנה.‬
‫נודע לי שמאז שהציבו אותך כאן,‬
‫אתה חוזר פעם בשנה כדי לקבל מנה.‬
‫חזירים זוכרים איפה גדל הכמהין המשובח ביותר.‬
‫איפה החברים שלך?‬
‫פירקת את הלהקה, יוקו?‬
‫בגלל מה שקרה בספרד?‬
‫שמעתי על מה שעשית.‬
‫תראה מה הוא עשה לך. מאיר.‬
‫תראה למה הוא הפך אותך.‬
‫- נגמר הזמן. - רגע.‬
‫אתה לא רוצה להרוג אותי, תאמין לי.‬
‫- למה לא? - כי אני יכול לתת לך משהו.‬
‫- מישהו גדול הרבה יותר ממני. - אתה מספיק.‬
‫ואחריך, סיימתי.‬
‫הפרס הגדול ביותר שאתה יכול לדמיין.‬
‫אדולף היטלר.‬
‫נגמר לך הזמן.‬
‫אתה באמת חושב שהוא התאבד בבונקר ב-1945?‬
‫שהרוסים שרפו את גופתו ושהעצמות שלו לא נמצאו?‬
‫זה מה שאתה מאמין בו?‬
‫אתה לא חושב שסטלין היה מכין פיניאטה מהעור שלו‬
‫ותולה את הגופה שלו בכיכר האדומה לעיני כול?‬
‫אל תאמין לי. תאמין למראה עיניך.‬
‫ראית אותה. את הקולונל.‬
‫היא הייתה חלק מהמעשייה הזאת. הוא והיא בבונקר.‬
‫הקולונל?‬
‫לא ידעת?‬
‫אווה בראון.‬
‫לפני כל השנים האלה, "העכביש" הבריח אותם בנתיבי העכברושים.‬
‫היטלר, אווה, גבלס, מנגלה. מברלין לאלפים,‬
‫לגנואה, למקום מבטחים. כל הדרכים עוברות בגנואה.‬
‫מה? לא חשבת שתהיה להם תוכנית מילוט?‬
‫לאן?‬
‫פלה דה לוס סואניוס.‬
‫אם הוא חי, למה לך להסגיר אותו?‬
‫אתה חושב שאני איש של כבוד? אני מקק.‬
‫אני יכול לעזור לך למצוא אותו. אני יכול להוביל אותך אליו.‬
‫לעולם לא תמצא אותו בכוחות עצמך.‬
‫תרשה לי לחיות‬
‫ואוביל אותך לאדולף היטלר, בשר ודם.‬
‫מה קורה פה?‬
‫לא הייתי פה.‬
‫שלום בני זונות‬
‫"לאסטל, חיבוקים וקווצ'ים.‬
‫"דני רוהר."‬
‫- מי מקבל ממני חתימה? - תוכל לחתום למילי?‬
‫אולי, "למילי, פסיק, נשלח לך את החצי שמגיע לך מהרווחים‬
‫"של הספר היום אחר הצוהריים. חב לך חוב נצחי. פסיק, דני".‬
‫רק בשנתיים האחרונות, "שואה" שודר באן-בי-סי,‬
‫צ'אק אלן כתב את התחקיר שלו, ניצולים השמיעו קול ברחבי העולם.‬
‫זה נהדר.‬
‫אז כתבתי ספר. קראתי לו מותחן קנוניה.‬
‫עכשיו הוא נמכר יותר מ"העולם על פי גארפ".‬
‫- סוכנת האף-בי-איי מלאני מוריץ. - לא הייתי מקבל אישור להשתמש בשמך.‬
‫הסוכן שלי אומר שמייק ניקולס רוצה לקנות את הזכויות.‬
‫אני לא יודעת מי זה.‬
‫אבל אם תלהק אותי כלבנה שדומה לפארה פוסט, אני אשמיד אותך.‬
‫אני מאמין לך.‬
‫שמעתי על הבישוף פרינס.‬
‫כן. השנתיים האחרונות בחיי.‬
‫ובדצמבר הקרוב, הוא יחזור לפסדינה‬
‫ויפיק מופע לחג המולד. אדם חופשי.‬
‫באת לכאן כדי לשתף אותי בצערך, או ש...‬
‫- כבר מצאת אותם? - את מי?‬
‫את הציידים.‬
‫- כלומר, למה הם... - הפסיקו? נעלמו?‬
‫אני לא הסי-איי-איי, מילי. אני יודע רק שלא צצו עוד נאצים מתים.‬
‫עושה רושם שהציידים נעלמו.‬
‫אולי הם תפסו את כולם ופרשו מהעסק. אולי הם התפרקו.‬
‫או שאולי...‬
‫אולי משהו גרוע מזה. אולי חלקם מתו.‬
‫למה? למה את רוצה לדעת?‬
‫היי. הגעתם לרות ולג'ונה. נא להשאיר הודעה אחרי הצפצוף.‬
‫היי, זאת אני.‬
‫נעים לשמוע את הקול שלה.‬
‫לא הכרתי אותה בכלל ונעים לי לשמוע את הקול שלה.‬
‫גורם לי לרצות לשמוע את הקול של אימא שלי.‬
‫הייתי צריכה להתקשר אליך.‬
‫פשוט הייתי עסוקה. ואיכשהו,‬
‫עברו כמעט שנתיים בלי שבדקתי מה שלומך.‬
‫אולי...‬
‫אולי התקשרתי כדי לשאול אותך משהו אחר.‬
‫לשאול...‬
‫- לשאול אם אתה עדיין... - כדי להמשיך, נא להזין 25 סנט.‬
‫מוקדם יותר היום, זוכה הבישוף פרינס מפסדינה,‬
‫אשר נפלה טעות בזיהויו ככומר בלקיס מליטא.‬
‫בהודעה שמסר, הוא הודה לתומכיו,‬
‫ייחס את צליחת המשבר האישי לאמונתו,‬
‫והוסיף שכולו אמונה שאלוהים ימצה את הדין עם החוטאים.‬
‫רות‬
‫הגענו, מר אופרמן. סוף סוף בבית.‬
‫תעשה סיבוב ברחוב.‬
‫- אדוני? - תעשה סיבוב ברחוב. קדימה.‬
‫גרטרוד‬
‫הלו.‬
‫הלו?‬
‫פראו צוכס?‬
‫כן.‬
‫גרטרוד צוכס?‬
‫גרטרוד קונר. צוכס היה שם הנעורים שלי. במה אפשר לעזור לך?‬
‫אני ממפקד האוכלוסין של הממשלה.‬
‫אני מחפש את וילהלם צוכס.‬
‫את אחיך.‬
‫אחי מת.‬
‫הוא מת לפני 35 שנים.‬
‫מישהו התקשר אלייך לאחרונה ושאל עליו?‬
‫על וילהלם?‬
‫לא.‬
‫למה למישהו להתקשר ולשאול על אחי?‬
‫לפעמים יש לנו קצרים בתקשורת. אני רק מאמת.‬
‫טוב, תודה שהקדשת מזמנך.‬
‫אלוהים אדירים. מה קרה?‬
‫סאם.‬
‫זה בסדר.‬
‫- אתה בטוח? - כן.‬
‫שיט. קלוד פה.‬
‫- הוא לא כזה נורא. - דווקא כן. באמת שכן.‬
‫כן, שכחתי לציין.‬
‫פרופ' מורל רוצה שאצא איתו למשלחת מחקר נוספת.‬
‫- לאן? - לישראל.‬
‫- הוא אמר שניסע לשבועיים בערך. - שבועיים?‬
‫כן. הוא אמר שיהיו לי מספיק חומרים כדי לסיים סוף סוף את התזה שלי.‬
‫אסיים איתה סוף סוף.‬
‫טוב, תחזור מהר.‬
‫- סוף סוף. - שלום.‬
‫- בדיוק שכבתם, נכון? - סתום את הפה.‬
‫הם הופכים לצרפתים. בואו נשתכר.‬
‫הם שרים לך את זה?‬
‫- מי זה מאיר? - מה?‬
‫צרחת את השם שלו כשישנת. מאיר.‬
‫אני לא מכיר אף מאיר.‬
‫טוב, תפסתי אותך.‬
‫אם אתה מתכוון לעקוב אחריי ולהשאיר לי פתקי אהבה קטנים,‬
‫לפחות בוא נשתה משהו קודם.‬
‫יש שם בר. נדבר.‬
‫אתה מדבר אנגלית?‬
‫יופי.‬
‫הינה.‬
‫בוא. שב. זה בסדר.‬
‫אולי כדאי שתכניס את הסכין, אחי.‬
‫איש טוב.‬
‫אם רצית לדבר איתי, היית צריך רק לבקש.‬
‫אני יודע מי אתה.‬
‫כמובן. אתה זאב.‬
‫וזאב יכול להריח זאב אחר מקילומטרים.‬
‫אפילו אם הזאב הזה חי בעור כבש.‬
‫אני זוכר אותך.‬
‫אגף סי. האמרשמידט. פריץ.‬
‫אני לא שוכח פרצופים. ותראה אותך עכשיו. מה אתה עושה?‬
‫זו לא חזות ראויה להאופטשטורמפיהרר.‬
‫זה לא אתה.‬
‫היה קשה כל כך.‬
‫במשך שנים רבות כל כך.‬
‫לחיות בצללים.‬
‫פרונדהיים הבריח רבים כל כך מאיתנו בנתיבי העכברושים‬
‫ואז הוא נטש אותנו כאן ונאלצנו להסתדר בעצמנו.‬
‫- לכן באתי אליך. - אני שמח שעשית זאת.‬
‫אבל אל תבוא אליי ככה, בהטלת איומים.‬
‫אני פשוט שמח שמצאת אותי, אחי.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫אם אתה יכול למצוא אותי, מה עם ויזנטל?‬
‫- מה עם המוסד? - פרונדהיים איתר אותי.‬
‫הוא הביא אותי לבית שלו בקונטיקט,‬
‫אמר לי שנוכל להרוויח הרבה כסף אם נסחט‬
‫כמה מהאנשים שהוא עזר להם להיעלם.‬
‫הייתה לו תיקייה עם כל השמות הבדויים של כל האנשים שהוא עזר להם.‬
‫הוא אמר שלפני מספר שנים,‬
‫הוא ראה את השם שלך בעיתון.‬
‫הוא ראה את האימפריה שבנית.‬
‫- הוא רצה את הנתח שלו. - כן, פרונדהיים.‬
‫קונטיקט? הוא גר בבית גדול, פריץ?‬
‫כן, הייתי אומר שהוא גדול.‬
‫הוא לא משתף מהונו, אלא שולח אותך לצאת ולהתעמת איתי.‬
‫- אני מצטער כל כך, וילהלם. - אל תצטער. על מה?‬
‫פרונדהיים הוא הנחש. הוא זה שלוחץ עליך.‬
‫שמרעיל אח נגד אח.‬
‫אקח אותך לבית שלי. אאכיל אותך. אתן לך להתרחץ.‬
‫ואז אכתוב לך צ'ק.‬
‫אעזור לך להשתקם.‬
‫- באמת? - בוודאי. תסיים את זה.‬
‫אני אפילו לא יודע איך להגיע הביתה. ואני אפילו לא שיכור.‬
‫אני אומר לך. כן, הינה.‬
‫זו הדרך. הבית שלי במרחק כמה רחובות, בכיוון הזה.‬
‫אתה יודע, אחי, זה מוזר מאוד.‬
‫זאבים יכולים להריח זה את זה מקילומטרים.‬
‫אני לא יודע איך הם עושים את זה. הפרווה?‬
‫השתן? הדם?‬
‫אבל אתה יודע, כשאני חושב על זה, אני לא מריח אותך בכלל.‬
‫- את לא אמורה להיות כאן. - אני יודעת.‬
‫אם תלכי עכשיו, אני לא אגיד שום דבר.‬
‫- אני נשבע. - אני לא יכולה.‬
‫אתה צריך להודות במה שעשית. במי שאתה.‬
‫- אני לא האדם הזה. - אתה כן.‬
‫תודה במי שאתה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אין לך ברירה אלא לעשות את זה.‬
‫אתה מבין?‬
‫- לא אעשה זאת. - תעשה.‬
‫את אישה נוצרית. נכון?‬
‫הוא לא היה רוצה שתעשי את זה.‬
‫את לא רוצחת. את אישה מאמינה.‬
‫בישוף, הכול בסדר?‬
‫מי זה?‬
‫מי שם?‬
‫התקשרת?‬
‫מצאתי משהו.‬
‫חשבתי שבשר חזיר הוא רך.‬
‫תלעס לאט, פיהרר.‬
‫זה טוב לבעיות עיכול.‬
‫שב.‬
‫תאכל.‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬