‫ציידים‬
‫אלוהים, אנשים, יש חדשות איומות מהאנטסוויל.‬
‫דווח על מספר מקרי רצח במסיבה במייפל.‬
‫המשטרה בזירה.‬
‫האם אנחנו מוגנים?‬
‫לעת עתה.‬
‫מי זה? מי רודף אחריי?‬
‫חבורת יהודים מניו יורק.‬
‫במימון כבד.‬
‫חמושים היטב. בהנהגת עכברוש יהודי צמא דם.‬
‫אבל מניין הם יודעים מי אני?‬
‫יש לי מסמכים.‬
‫אני אמריקני עכשיו.‬
‫לא משנה.‬
‫ליהודים יש דרכים שטניות והם צדים את כולנו.‬
‫עלינו להיות חזקים.‬
‫עלינו לשרוד בכל מחיר.‬
‫אני מבטיחה‬
‫למלא את כל מטלותיי,‬
‫להיות ילדה טובה,‬
‫אבל תרשה לי להישאר, אבא, בבקשה!‬
‫ילדתי המתוקה,‬
‫את יוצאת להרפתקה גדולה.‬
‫צריך לזוז.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫שמע ישראל.‬
‫הבית תמיד איתך, רבקה.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אבל עלייך להיות חזקה, את מבינה אותי?‬
‫עלייך לשרוד,‬
‫בכל מחיר.‬
‫רק צ'יפס?‬
‫אתה יודע מה, בפעם הבאה שהמכונית של המנהיג שלנו תתפוצץ לרסיסים,‬
‫והמטה הקבוע שלנו ייחשף,‬
‫אדאג להכין חזה בקר, שמוק.‬
‫- לא ידעתי שיש לנו אורחים. - בסדר.‬
‫הארייט עשתה את זה.‬
‫היא סידרה אותנו.‬
‫רגע. שמענו ממנה משהו?‬
‫למה לנו לשמוע מבוגדת דפוקה?‬
‫דיברת עם רוקסי?‬
‫כל הבוקר אני מנסה להשיג אותה. לא כלום.‬
‫הדבר האחרון שהיא אמרה לפני שהסתלקה אמש היה שהיא עוזבת.‬
‫נראה שהתכוונה לזה.‬
‫- עוזבת? - מצאו את מאיר.‬
‫מי יודע מה עוד הארייט אמרה להם?‬
‫- כדאי שנדחה את החתונה. - לא ולא.‬
‫- אם יקרה משהו לאיימי... - אף אחד לא דוחה שום דבר.‬
‫- מורי. - הם לא יגזלו את זה, לא שוב.‬
‫הם לא יקבלו ממני דבר, הבנת?‬
‫תקשיבו, מאיר הבטיח לי שהכול יהיה בסדר.‬
‫הוא סידר אבטחה נוספת. ה"כושר-נוסטרה" יהיו שם.‬
‫- לא תהיה בעיה. - המאפיה היהודית הדפוקה?‬
‫מאפיונרים? אתה יודע שברני פלגלשטיין פנה אליהם פעם לעזרה.‬
‫כולם יודעים מה קרה לו.‬
‫כן, הוא חזר בלי ה"פלגל" שלו.‬
‫כן, אבל מאיר הוא לא ברני פלגלשטיין.‬
‫החתונה תתקיים.‬
‫- לכל הרוחות! - יהיה בסדר.‬
‫כן, אתה ממש אחות חסודה.‬
‫ואתה ממש זרג.‬
‫אז אתה באמת חושב שג'ו ימצא את רוח הרפאים במרילנד?‬
‫נקווה לניסים,‬
‫אבל לא נסתמך עליהם.‬
‫חשבתי שזאת המחראה.‬
‫המרמיטה מגיחה מהחור.‬
‫מה יש לך ביד?‬
‫קריאה קלה לשירותים.‬
‫מצאתי את זה אצל טילדה.‬
‫ראיתי כזה גם אצל הולשטדר.‬
‫אלא אם הם באותו מועדון קריאה מצמרר, אולי יש בזה משהו.‬
‫תברר מה זה אומר.‬
‫כן, אחרי שאפזר סביבוני שוקולד בים המלח.‬
‫ולוני, לגבי טילדה.‬
‫הייתי נמהר? כן.‬
‫אבל טעיתי?‬
‫מובן שלא.‬
‫החוש חשוב, לוני.‬
‫החוש הוא הכול.‬
‫חוש, מה?‬
‫זה מה שגרם לך לרצוח אותה בדם קר?‬
‫בדם קר?‬
‫אנחנו במלחמה, לוני.‬
‫אקח את ג'ונה איתי. הילד טוב בחידות.‬
‫לא. הוא יישאר לחתונה.‬
‫ג'ונה ידקלם את ברכת הכוהנים.‬
‫- בהצלחה. - רגע, מה?‬
‫מה? על מה אתה מדבר?‬
‫העולם הולך לעזאזל ותרצה שאישאר בשביל תפילה דפוקה? לא.‬
‫לא, המצוד לא עוסק רק במוות, ג'ונה. לא.‬
‫הוא עוסק גם בחיים.‬
‫זה אסון גדול בעיניי‬
‫לא לחגוג את מה שיש לנו.‬
‫כמה נאצים פוצצו את המכונית שלך, טוב?‬
‫רוקסי כמעט מתה. הארייט בגדה בנו.‬
‫ואתה חושב שאיזה טקס חשוב יותר מזה שאני...‬
‫אני לא חושב כך, זה ידוע לי.‬
‫ג'ונה, במשך מאות שנים‬
‫נרדפנו בגלל הטקסים האלה.‬
‫אלה בדיוק הדברים שמגדירים אותנו.‬
‫שהופכים אותנו למי שאנחנו.‬
‫לסגת מזה,‬
‫זו תבוסה.‬
‫ואני לא מוכן להודות בתבוסה.‬
‫ואתה?‬
‫לא הזדמן לי להיפרד באותו ערב.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫מה קרה?‬
‫צדקת.‬
‫שני בחורים ארבו לי בשירותים של המקום.‬
‫אלוהים.‬
‫הייתי עצבני נורא.‬
‫חשבתי שהברזת והשארת לי את החשבון.‬
‫שלושים ואחד דולר.‬
‫לקח לי שעה רק לקום.‬
‫אני אומר לך, הם מהאף-בי-איי.‬
‫דני, זה לא ידוע לנו.‬
‫תראה, אני צריכה שתחבר אותי שוב למקור שלך.‬
‫איזה מקור?‬
‫חשבת שאני סתם איזה מטורלל שמחפש חברה.‬
‫אני מצטערת על זה, טוב?‬
‫כולי סימנים כחולים ויש לי צלע חבולה שכואבת נורא‬
‫בכל נשימה, אם זה משפר את הרגשתך.‬
‫זה לא משפר את הרגשתי.‬
‫יש מחסן ליד רחוב קנל, על גדת המים.‬
‫תני לי כמה שעות, אוודא שהוא שם,‬
‫אם האף-בי-איי עוד לא הבריחו אותו.‬
‫אבל הפעם אני לא משתתף.‬
‫אני מקווה שאת מבינה מדוע.‬
‫ניקוי יבש ג'ונסונס‬
‫אנחנו סגורים.‬
‫וגם, לך תזדיין.‬
‫כן, גם אני התגעגעתי אליך.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה פה בכלל?‬
‫באתי לאסוף את החליפה שלי.‬
‫ורציתי לדבר איתך.‬
‫כמובן, לא לפי הסדר הזה.‬
‫אני די בטוח שהחליפה נזרקה.‬
‫אחרי שהברזת מהלוויה של החבר הכי טוב שלך.‬
‫חתיכת דפוק.‬
‫תראה, הבאתי מנחת פיוס, טוב?‬
‫מנחת פיוס די עלובה.‬
‫זה המיטב שיכולתי בנסיבות.‬
‫אני משתוקק לשמוע מהן הנסיבות המזדיינות האלה.‬
‫ציידי נאצים? אתה עובד עליי.‬
‫אני לא עובד עליך.‬
‫זין.‬
‫אז הבחור שנכנס לחנות הקומיקס חיפש...‬
‫אותי.‬
‫הוא חיפש אותי.‬
‫בוטי מת בגללי.‬
‫אלוהים.‬
‫נאצים מזדיינים, בנאדם?‬
‫איך היה?‬
‫הלוויה.‬
‫אתה יודע, חשפניות לא רקדו על הארון שלו לצלילי לד זפלין, גבר.‬
‫זה היה מדכא נורא.‬
‫שלחתי פרחים דפוקים.‬
‫כן, ראיתי אותם.‬
‫בזבזת את כל כספי הסמים שלך על הסידור הזה?‬
‫כל מה שסבתא שלי הורישה לי.‬
‫באסה.‬
‫הם היו יפים?‬
‫כן, גבר. הם היו ממש יפים.‬
‫קרול ואני ידענו שאתה בצרות עם האף-בי-איי.‬
‫- יכולנו לעזור. - אחי, אני...‬
‫לא אסתכן שיקרה משהו למי מכם.‬
‫לכן שמרתי מרחק.‬
‫טוב, לא תצטרך לדאוג לי.‬
‫אני זז לאוניברסיטת אונאונטה להיכרות.‬
‫אמורים להיות שם רק בירה וציצים.‬
‫- ציצי-אונטה. - ציצי-רוצה-לי.‬
‫כן.‬
‫אז תדאג להיפגש איתי לפני שאסע, טוב?‬
‫בוא, גבר.‬
‫אני אוהב אותך, גבר.‬
‫לפני שבועיים פחדת לדבר עם בנות,‬
‫עכשיו אתה צד נאצים דפוקים.‬
‫חרא.‬
‫אתה תהיה בסדר?‬
‫כמובן. כן.‬
‫אני לא יודע.‬
‫להתראות, גבר.‬
‫וושינגטון די.סי.‬
‫אולה, חואניטה.‬
‫יצא לך במקרה לדבר עם הנשיא‬
‫על השבת הסחורות מדרום אמריקה לארה"ב?‬
‫- לא, ביף, בהחלט לא יצא לי. - נו, למה לא?‬
‫כי אני לא מסכימה עם המדיניות, זאת הסיבה.‬
‫- זה... את... - בוקר טוב.‬
‫- בוקר טוב. - בוקר טוב, הנשיא.‬
‫לפני שנתחיל,‬
‫ואני חושב שאני מדבר בשם כולם פה.‬
‫ממש נפלא שחזרת, ביף.‬
‫תודה, אדוני הנשיא.‬
‫אין מילים לתאר כמה זה חשוב לי,‬
‫אבל אנסה.‬
‫כשחווים טרגדיה שמשנה את החיים‬
‫כמו המהלומה שהוטחה לעברי,‬
‫אז מעריכים מחדש מהם הדברים החשובים.‬
‫לגבי מי אתה.‬
‫אתה יודע מי אנחנו, אדוני?‬
‫אנחנו מגדלי בוטנים,‬
‫מה שבא לומר שאנחנו אמריקנים.‬
‫אנחנו מתעלמים מהערכים שלנו מבית תוך סיכון עצמי.‬
‫ולכן אני אומר שהתמיכה של השרה קרפס בהטלת וטו על החוק‬
‫באה מכוונה טובה אבל היא תמימה.‬
‫כלומר, האם ליבה בכלל פועם מדם אדום, לבן וכחול?‬
‫- אדוני הנשיא, זה לא מה... - אחרי מה שקרה לי,‬
‫אני לא יודע איך להישלט בידי משהו פרט ללב שלי.‬
‫ואתה יודע מה אומר לי ליבי, אדוני?‬
‫אם הדרום אמריקנים לא יכולים לשווק את מוצריהם פה,‬
‫הם ייכנסו למיטה עם הקומוניסטים.‬
‫האם זה מה שנרצה בחצר האחורית שלנו?‬
‫לא, הדבר היחיד שצריך להיות בחצר האחורית שלנו,‬
‫אלה מגלשות מים ונקניקיות על האש,‬
‫ונשים קפיטליסטיות‬
‫וביקיני פצפון וקטנטן עם נקודות צהובות.‬
‫אז, אדוני הנשיא,‬
‫עליך לחתום על החוק שיסיר את האמברגו מדרום אמריקה.‬
‫שקרן בן זונה שכמוך.‬
‫אמרתי לחואניטה שעלולה להיווצר בעיה. אבל לא הקשבת.‬
‫רק חשבתי שעליי להיות כן, אדוני.‬
‫בשם לוטי והילדודס בפארק השעשועים הגדול שבשמיים,‬
‫לא אוכל לשתוק בנושאים החשובים.‬
‫החיים קצרים מדי.‬
‫הם פשוט קצרים מדי, לכל השדים והרוחות, אדוני.‬
‫נאמר לי למצוא את קנת שוויגנס ולהביא אותו למקום מבטחים.‬
‫מי אמר?‬
‫אני לא רשאית לומר.‬
‫- מי בכלל ידע שאני... - מה שאוכל לומר זה שיש תוכנית.‬
‫כן?‬
‫חשבתי שידעת את זה.‬
‫שמעתי רק שמועות.‬
‫אז מעולם לא האזנת לשידור?‬
‫אני לא יודע מה זה.‬
‫אבל אני יכול להבטיח לך שאני עדיין נאמן לחלוטין למטרה.‬
‫יש לקוות, מר שוויגנס.‬
‫תקראי לי בבקשה בשמי הגרמני.‬
‫מוריץ.‬
‫ומי את?‬
‫הממלכה המאוחדת, 1939‬
‫ברך אותנו, אדוננו,‬
‫ואת מתנותיך אלה, שאנו עומדים לקבל...‬
‫משפעך,‬
‫באמצעות ישו, אדוננו.‬
‫אמן.‬
‫יפה מאוד.‬
‫עכשיו, בואו נתאמן לפני ארוחת הערב.‬
‫תראה לנו, אדוננו, את רחמיך.‬
‫מרי, הנזירה. "ישועתך תיתן לנו".‬
‫פטרישיה, הנזירה. "ישועתך תיתן לנו".‬
‫ואת, יקירתי?‬
‫רבקה.‬
‫קדימה, תאמרי לי את שמך מההטבלה.‬
‫שמי רבקה קרויצר.‬
‫ילדות, המשפחות שלכן הקריבו הכול‬
‫כדי להביא אתכן למקום מבטחים.‬
‫לכן עליכן להשתמש תמיד בשמכן הנוצרי,‬
‫ועליכן לשכוח את עברכן.‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה שלכן לשרוד.‬
‫אין ארוחת ערב לילדה שלא יודעת מה שמה.‬
‫בולטימור מרילנד‬
‫אריק, החבר שלך פה.‬
‫היי, אריק.‬
‫כאן ג'ו. מוזושימה.‬
‫היינו יחד בטירונות. וסט היל.‬
‫זוכר?‬
‫נו, יפה פה.‬
‫יש הרבה דברים יפים לצייר.‬
‫כולנו חשבנו שזכית בלוטו‬
‫כשהצבא שלח אותך לאדג'ווד במקום לווייטנאם.‬
‫אבל עכשיו אני מבין ששנינו נשלחנו למלחמה.‬
‫תקשיב,‬
‫אני מנסה למצוא את המניאק שהיה אחראי לניסויים האלה,‬
‫האיש שעשה לך את זה,‬
‫אבל הכול מסווג.‬
‫אין תיקים, אין עדים.‬
‫אני...‬
‫אני זקוק לשמו של המנהל הרפואי באדג'ווד.‬
‫הוא אמור להיות איש מבוגר, בשנות ה-60 שלו,‬
‫מבטא גרמני.‬
‫תוכל לומר לי את שמו, אריק?‬
‫זה בסדר. היי.‬
‫היה טוב לראות אותך.‬
‫אני זוכר שאהבת סרטי קונג-פו.‬
‫ומערבונים.‬
‫אני זוכר שנהגת לעלות על שולחן חדר האוכל,‬
‫ולהמחיז את הסצנות החביבות עליך.‬
‫אני זוכר שהיו לך אישה‬
‫וילד.‬
‫אני זוכר שאהבת את הדודג'רס,‬
‫ואת האחים אייזלי, ו...‬
‫מה זה היה? עוגיות קרם.‬
‫אני זוכר שהיית אדיב כלפיי.‬
‫היחיד.‬
‫ואני זוכר שגרמת לי להרגיש שאני...‬
‫בן אדם.‬
‫טימותי רנדל‬
‫תודה.‬
‫תעלומה נחשפת בווסטצ'סטר, ניו יורק,‬
‫בפיצוץ מכונית שגבתה חיים של אדם לא מזוהה.‬
‫הרשויות חוקרות את סיבת הפיצוץ,‬
‫ופועלות לזיהוי הקורבן ובעליו של כלי הרכב הלא רשום.‬
‫בשאר...‬
‫שיניו של המכרסם הזה חדות.‬
‫מאיר אופרמן הזה.‬
‫הוא כנראה גילה שאלכסנדר ולוקאס עלו עליו.‬
‫הכאב שאתה חש, טוביאס,‬
‫כעס, תסכול, כן?‬
‫כן.‬
‫יהודון מטונף גרם לכאב הזה.‬
‫הזעם שאתה מרגיש,‬
‫תחשל בעזרתו את ליבך,‬
‫תנופף בו כנשק,‬
‫כדי שלא תמות בחרפה כמו אחיך העלובים.‬
‫להיהרג בידי יהודי זקן וגיבן?‬
‫היש דרך מבישה יותר למות?‬
‫טרוויס, תמצא את המאיר אופרמן הזה ותחסל אותו.‬
‫תזעיק את הפרשים אם צריך.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני יודע איך לסיים את המלאכה.‬
‫אילו נתת את זה לי,‬
‫זה היה מבוצע כהלכה בפעם הראשונה.‬
‫לואר איסט סייד‬
‫בובה'לה, את יפהפייה.‬
‫מה קרה? את לחוצה?‬
‫אני רק רוצה שהכול יהיה מושלם.‬
‫טוב.‬
‫אל תספרי לאימא שלך.‬
‫כן, לא שמים יין מתוק בבקבוקון.‬
‫את יודעת, ביום שבו נישאתי לאימך,‬
‫ירד גשם זלעפות בשטעטל.‬
‫והשושבין שלי, מוישה, חלה בטיפוס.‬
‫פחדנו שהוא יקיא על השמלה, אבל...‬
‫בכל זאת הכול היה מושלם. את יודעת למה? כי...‬
‫היינו ביחד.‬
‫ותסמכי עליי, איימי,‬
‫זה כל מה שתצטרכי אי פעם.‬
‫כל זמן שיש לנו אלה את אלה,‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫מה יש, אבא?‬
‫תביט בציור הזה.‬
‫יש לנו שם רמברנדט צעיר.‬
‫אתה אוהב את זה, אבא?‬
‫זה יפהפה, אהרון.‬
‫יום אחד אנחנו‬
‫נבקר בגן הזה, אבא.‬
‫נריח את הפרחים.‬
‫אנחנו צריכים ללכת עכשיו, יקירי.‬
‫אני עוד צריך לצייר את הציפור, אבא.‬
‫אולי אחר כך, אהרון.‬
‫אני תופס אותך, יקירי.‬
‫קדימה, יהודי!‬
‫קדימה!‬
‫אנחנו יוצאים לטיול קצר.‬
‫נו כבר! לפתוח!‬
‫אז מה החבורה הקטנה שלך צריכה הפעם?‬
‫את יכולה לקרוא משהו מזה?‬
‫למשל, מה הסמל המעגלי ההזוי ששם?‬
‫זה לא מוכר לי.‬
‫וכמה משפטים כתובים בגרמנית גבוהה עתיקה.‬
‫נראה שזו הדפסה חוזרת‬
‫של סיפור מדע בדיוני משלהי המאה ה-19, בשם "וריל".‬
‫גזע עליון‬
‫חי מתחת לאדמה,‬
‫עם תוכניות להשיק מאבק,‬
‫מהפכה.‬
‫התוכנית שלהם, להשתלט על העולם כולו.‬
‫"וריל" שימש את הנאצים כהשראה רוחנית,‬
‫אבל הגרסה הזאת עודכנה.‬
‫מתחילים.‬
‫לא רק השראה, אלא הוראות.‬
‫לכן הכותר: "ספר הגזע הבא".‬
‫לא. סליחה.‬
‫"מדריך לגזע הבא".‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫הפיצוץ לא מספק.‬
‫אולי בשדה פתוח,‬
‫אבל בחלל קטן וסגור,‬
‫הוא יבריח את המקקים בצווחות.‬
‫תוכניות למלחמה שהם נשבעים להילחם בה עד המוות.‬
‫זה היה זיגלר, נכון?‬
‫זיגלר אמר לך למצוא אותי, כן?‬
‫זה לא היה קורה למרצדס, נכון?‬
‫מה שלומו? זיגלר?‬
‫אתה יודע, הוא...‬
‫הוא מזדקן כמו כולנו.‬
‫מה אתה עושה, מוריץ?‬
‫קולונל זיגלר?‬
‫אין קולונל זיגלר, כלבה טיפשה.‬
‫אצל מי את עובדת?‬
‫ויזנטל?‬
‫המוסד?‬
‫את יהודייה ארורה?‬
‫אתה מקשה עליי מאוד, מוריץ.‬
‫מה קרה לפרצוף שלך?‬
‫העמקה בחקירה, זה מה שקרה לו.‬
‫ועם זאת, את עדיין פה.‬
‫אני נוסע ברכבת של 19:00 בחזרה לדי.סי,‬
‫אז אם יש לך שאלות, תתחילי לשאול.‬
‫דני אמר שאלפי נאצים חיים באמריקה.‬
‫- נכון. - אבל כיצד?‬
‫איך הם הגיעו הנה? כולם התגנבו פנימה? מה...‬
‫הם לא התגנבו פנימה. לא היה צורך. הם הובאו לכאן.‬
‫במחלקה ראשונה כל הדרך.‬
‫אכלו קוויאר, שתו שמפניה על חשבון הדוד סם.‬
‫אתה אומר לי שממשלת ארה"ב המזוינת הביאה אותם הנה?‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫האנשים האלה אחראיים למות מיליונים...‬
‫יהודים, הומוסקסואלים, אינטלקטואלים, קומוניסטים, כן.‬
‫גלולה שהממשלה יכולה לבלוע.‬
‫תגידי לי, הסוכנת מוריס, נהגת בפורד?‬
‫- כן. - טסת בטיסה טרנס-אטלנטית?‬
‫צפית פעם בשלגיה ושבעת הגמדים הדפוקים?‬
‫אז האנשים שאחראיים לכל זה‬
‫אלה אותן נשמות שהאמינו שיש להשמיד יהודים וידידיהם.‬
‫יותר לאט.‬
‫בתום המלחמה, הדוד סם גייס בחשאי נאצים בכירים,‬
‫לפני שהסובייטים ישימו עליהם יד.‬
‫להשתמש בהם כמרגלים, מדענים, מהנדסים, מה שתרצי.‬
‫זה נקרא מבצע מהדק נייר.‬
‫למה מהדק נייר?‬
‫כשהמסמכים המפלילים סולקו מתיקיהם...‬
‫- כן. - ההוכחה היחידה לעברם האפל‬
‫הייתה החותם הזעיר של מהדק נייר.‬
‫הם הביאו אלפים במסגרת התוכנית,‬
‫ובמבצעים דומים.‬
‫שינעו אותם פנימה,‬
‫הלבינו את המסמכים שלהם,‬
‫והבטיחו להם חיים של אמריקנה זרועת כוכבים ופאי תפוחים.‬
‫תוכל לאמת את זה?‬
‫כן.‬
‫רשות הגירה ואוכלוסין ריאיון‬
‫האנץ פישר?‬
‫אלוהים. אני זקוקה לתיקים האלה.‬
‫אני זקוקה לזה. איש לא יאמין לסיפור בלי התיקים.‬
‫זו לא בעיה שלי.‬
‫אתה לא יכול לזרוק את זה בחיקי וללכת.‬
‫ואני לא יכול שהתיק יוביל אליי.‬
‫לא אחיה עם עצמי אם לא אספר לך מה ידוע לי,‬
‫אבל זה לא אומר שאיני רוצה לחיות, הסוכנת מוריס.‬
‫הם מסוג האנשים שיהרגו אותך ואת כל מי שאת אוהבת.‬
‫מסוג האנשים שיגרמו לפציעת הפנים הקטנה שלך‬
‫להיות עניין של מה בכך.‬
‫את תגלי את השאר ותעשי צדק עם המנוולים.‬
‫אל תערבי אותי בזה.‬
‫מצטער, עליי לתפוס רכבת.‬
‫בית כנסת ישראל‬
‫כולם החוצה!‬
‫גברים שמאלה!‬
‫נשים וילדים ימינה!‬
‫קדימה!‬
‫אושוויץ‬
‫גברים שמאלה!‬
‫נשים וילדים ימינה!‬
‫גברים שמאלה!‬
‫נשים וילדים ימינה!‬
‫למה?‬
‫כדי שנוכל לעבד את המסמכים שלכם מהר יותר.‬
‫תהיו יחד בפנים.‬
‫משהו... לא כשורה. נשארים ביחד.‬
‫- אהובי... - נשארים ביחד, הבנת?‬
‫רק תחזיק בידי, אהרון. זה בסדר.‬
‫אבא?‬
‫הכול יהיה בסדר, בני.‬
‫לא אתן לך ללכת.‬
‫לא שמעתם אותי?‬
‫גברים שמאלה!‬
‫- לא, בבקשה! - לא, לא.‬
‫מינדי'לה!‬
‫נשים וילדים ימינה!‬
‫אמרתי, ילדים ימינה!‬
‫לא. הכול בסדר.‬
‫הוא נשאר איתי, אביו.‬
‫- אמרתי ימינה. - ממילא אנחנו חוזרים ביחד.‬
‫בבקשה, תרשה לו להישאר איתי, אביו.‬
‫הוא נשאר פה.‬
‫תניח לו!‬
‫אנחנו צריכים להישאר ביחד.‬
‫תתרחק!‬
‫לא אעזוב את הילד שלי.‬
‫לא אעזוב.‬
‫מה העיכוב?‬
‫סליחה על העיכוב, המפקד.‬
‫בבקשה.‬
‫זה הילד שלי.‬
‫זה הילד שלי. בבקשה.‬
‫פשוט קח את הילד, לעזאזל. מספיק לייבב.‬
‫לא אתן לך ללכת.‬
‫מורי?‬
‫אתה יכול לשחרר עכשיו, אבא.‬
‫אני מזמין כעת את הורי הכלה‬
‫לצטט את הברכה החמישית משבע הברכות.‬
‫אמן.‬
‫גם בעודנו זוכרים את החשכה,‬
‫אנו חוגגים את האור.‬
‫- ביף... - הייתי שמח לפטפט,‬
‫אבל "ספינת האהבה" משודרת בעוד 20 דקות, ודוטי מכינה קוביות פאדג' חמות.‬
‫זוחל תככן שכמוך.‬
‫בחיי, חואני,‬
‫בדרך כלל הייתי אומר לך שאני מצטער‬
‫אם הישמעות למצפן המוסרי שלי גרמה לך ריב ומדון,‬
‫אבל ד"ר סוזן, יועצת האבל שלי,‬
‫היא אמרה, "ביף, מאז הרצח המבעית של אשתך וילדיך‬
‫"בילית כל יום בהתנצלות שאתה זה ששרד.‬
‫"תמו ההתנצלויות". אז...‬
‫מילותיה של ד"ר סוזן, לא שלי.‬
‫אופייני לד"ר סוזן.‬
‫לא, אתה רוצה שאהיה שעיר לעזאזל כדי לבנות לעצמך שם.‬
‫רק חכה עד שאראה לכולם‬
‫איזו מפלצת נבזית וחסרת מצפון אתה באמת.‬
‫חואניטה קרפס.‬
‫את נשמעת כמו פנקייק מקסיקני-צרפתי.‬
‫כאילו, תבחרי מטבח, טוב?‬
‫עכשיו תקשיבי, להקת מריאצ'י קשקשנית, סומבררו ישן ודפוק מכל הכיוונים,‬
‫שלא תעמדי בדרכי,‬
‫אחרת המסגרת היחידה שתשבי בה‬
‫תהיה זו שבמרתף הארור שלי,‬
‫לשם אדחוס אותך כמו מזון כלבים בצ'לופה לארוחת בוקר.‬
‫היה נפלא לדבר איתך.‬
‫בואי נעשה את זה שוב, בקרוב ממש.‬
‫ג'וני ווקר אדום עם קרח, בבקשה.‬
‫אז אתה מוכן לזה?‬
‫אכלתי אותה חזק יותר ממלפפון ים באורגיה של בנות ים.‬
‫את זה טרם שמעתי.‬
‫אתה תהיה בסדר.‬
‫טוב, כולם, תמחאו כפיים‬
‫לג'ונה היידלבאום.‬
‫- תורך. - תאחל לי הצלחה.‬
‫טוב, בהצלחה.‬
‫ג'ונה!‬
‫מתחילים.‬
‫מה נשמע הערב, ברוקלין?‬
‫איך אתם מרגישים?‬
‫נכון.‬
‫אני מצטער. רק רציתי...‬
‫להתנצל על השחיטה של...‬
‫ברכת הכוהנים.‬
‫כמו שחלקכם כבר יודעים, אני מחליף ברגע האחרון,‬
‫ממלא את מקומה של סבתא שלי,‬
‫רות.‬
‫שהייתה מתאכזבת ממני מאוד כרגע.‬
‫אבל יש תפילה אחת,‬
‫תפילה אחת שאני מכיר...‬
‫די טוב, כי סבתא שלי נהגה לומר אותה כל לילה.‬
‫כל לילה. היא אמרה שזה העניק לה אומץ‬
‫ותקווה בימים הכי קשים שלה.‬
‫היא אמרה שהיא חזקה יותר מכל נשק או שריון.‬
‫היא אמרה שהתפילה הזאת, ברכת הגומל,‬
‫העניקה לה כוחות-על וחרא כזה, אז... דברים.‬
‫אני מצטער.‬
‫סליחה.‬
‫דברים.‬
‫לא התכוונתי לקלל.‬
‫אז חשבתי לומר אותה הערב למענכם,‬
‫איימי ובן,‬
‫ממני.‬
‫וגם,‬
‫ממנה.‬
‫זה היה טוב.‬
‫אז תני לי להבין.‬
‫ישנו יצרן הצעצועים. ישנם הכימאית ואחיה.‬
‫הבלש הנעלם ואשתו ההרה בפלורידה.‬
‫העיתונאי המטורלל.‬
‫הילד בחנות הקומיקס.‬
‫וסבתא מתה בברוקלין, ונכדה היתום‬
‫שלדעתך עושה יד אחת עם המיליונר מאיר אופרמן.‬
‫זה נשמע משוגע, אך...‬
‫וכל זה הוביל אותך ל... איך קראת לזה?‬
‫מבצע מהדק נייר, אדוני.‬
‫ולמה אני שומע על זה לראשונה?‬
‫חשבתי שלא תקשיב לי, אדוני.‬
‫טוב, עכשיו אני מקשיב.‬
‫תצטרכי לרדת מזה.‬
‫צדקתי. ידעתי שלא תאמין לי.‬
‫לא אושיב אותך בצד כי אני לא מאמין לך.‬
‫אושיב אותך בצד כי אני מאמין.‬
‫תראי את הפרצוף שלך, מוריס.‬
‫אני צריך להעביר את זה למעלה לפני שתמשיכי לעבוד בסולו.‬
‫אז עכשיו זה מעל לדרגה שלי?‬
‫אני חושב שזה מעל לשלי.‬
‫אם זה גדול כמו שאת טוענת, אם המקור שלך צודק,‬
‫אני צריך להיות זה שבודק את זה. הבנת?‬
‫הנה בית הכנסת.‬
‫תשאיר לי את היהודי הזקן.‬
‫- שם. - זין. הכושר-נוסטרה.‬
‫- מה אתה עושה? - ברור לך שכולם חמושים.‬
‫ויש לי רעיון עדיף.‬
‫פחדן!‬
‫- כל הכבוד, ילד. - היי.‬
‫תודה.‬
‫...אם אראה אותך שוב. אם לא, שלום!‬
‫תראו מי שם.‬
‫ידוען גדול יותר מארט גרפונקל.‬
‫ארט גרפונקל הוא התחת השעיר מקרב היהודים המפורסמים, אז...‬
‫- תודה? - באמת?‬
‫לדעתי יש לארט גרפונקל קול טוב.‬
‫מקסים.‬
‫למה אתה לא עונד שרשרת "חי", כשכל שאר הברנשים היהודים עונדים?‬
‫כי מסרתי את השרשרת לאישה שאהבתי,‬
‫ומאז מעולם לא ענדתי שרשרת.‬
‫תן לי את זה.‬
‫זה היה שייך לסבא שלך.‬
‫רגע, אתה...‬
‫רגע.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה הבעיה? ההורה עשתה לך שמח בבטן?‬
‫מה?‬
‫קלטתי.‬
‫קלטת מה?‬
‫מה סבתא שלי תמיד רצתה שארגיש.‬
‫חלק מהעם שלנו.‬
‫חלק מהשבט שלנו.‬
‫אני צריך רק דקה.‬
‫- מורי? - מה?‬
‫שמעתי מה אמרת.‬
‫מה אמרתי? אני לא יודע במה מדובר.‬
‫שלושים שנה, אני...‬
‫לא שמעתי אותך אומר את המילה הזאת, "אמן".‬
‫מה?‬
‫אסור לאדם להיות אסיר תודה?‬
‫- מה? - השגתי שם. טים רנדל.‬
‫הכינוי של רוח הרפאים,‬
‫משמע שיש לנו דרך לאתר אותו.‬
‫יהודים, יהודיות, נפלא לראות את בני עמי.‬
‫שלום, שלום, שלום.‬
‫מה שלומך? טוב לראותך.‬
‫מה אומר? המעריצים אוהבים אותי.‬
‫כן. גילית משהו מהספר?‬
‫כן, זה איזשהו,‬
‫קשקוש "אתה שם, אלוהים? זה אני, אדולף".‬
‫זה מעין מדריך תפעול.‬
‫הם פותחים במלחמה, מאיר. והם מנסים ל...‬
‫לדעתי הם מנסים ליצור רייך רביעי.‬
‫לא, ג'ו. מה הוא עושה?‬
‫חכה.‬
‫שקרנית דפוקה!‬
‫לא, לא פה, ג'ו!‬
‫לא! בואו לשם.‬
‫למה השארת אותנו מאחור?‬
‫נאלצתי לאסוף את מתנת החתונה שלי, אידיוט.‬
‫- תשתקי. - מה? לא!‬
‫תפסיק!‬
‫- מזדיינת... - די.‬
‫זו פעם שנייה היום שאיזה טיפש בחן אותי.‬
‫- בוגדת דפוקה! - צא החוצה‬
‫ותפתח את תא המטען הדפוק!‬
‫מי זה לעזאזל?‬
‫זה הזאב?‬
‫לא הזאב שלי.‬
‫הארייט, אל תמסרי את המתנה שלך עד תום החתונה.‬
‫ג'ו?‬
‫השגת קצה חוט, נכון?‬
‫תירגע.‬
‫תלך לרדוף אחרי קצה החוט שלך.‬
‫בבקשה.‬
‫בוא נלך, גבר. קדימה.‬
‫היי, אני צריך לשאול אותך משהו...‬
‫- לא עכשיו, בבקשה. - לא, אני...‬
‫אתה צריך ללכת, ג'ונה.‬
‫תלך. נעשה את זה בפעם אחרת.‬
‫איפה מצאת אותו?‬
‫בחנות מזכרות מקסימה באלבמה.‬
‫מתברר שיש תועלת בכפריים הבורים האלה.‬
‫האם זה נכון, מה שהם סיפרו לי?‬
‫שלקחת על עצמך להרוג אחרים,‬
‫בלי אימות הולם?‬
‫חשבתי שיש לנו קוד.‬
‫קוד, באמת, מאיר?‬
‫או שזה רק משהו שאנחנו אומרים לעצמנו,‬
‫כדי שנאמין שאנחנו לא כמו המפלצות שאנחנו צדים?‬
‫אנחנו אולי מפלצות,‬
‫אבל לא כמותם.‬
‫יש לנו תירוץ.‬
‫המלחמה יצרה אותנו.‬
‫בוקר טוב, הנזירה.‬
‫בוקר טוב, ילדה.‬
‫שמי...‬
‫הארייט.‬
‫"ישועתך תיתן לנו".‬
‫הם מסוג האנשים שיהרגו אותך ואת כל מי שאת אוהבת.‬
‫איפה לעזאזל את...‬
‫מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫על מה את מדברת, שום דבר? מי עשה לך את זה?‬
‫רק חטפתי מכות במעצר של פושע.‬
‫זה הכול. זה בסדר.‬
‫- זאת החקירה הזאת, נכון? - זה שום דבר. אמרתי שאני בסדר! די!‬
‫תקשיבי,‬
‫חשבתי לי.‬
‫את יודעת, הקטע "שלנו", זו מערכת היחסים הרצינית הראשונה שלי,‬
‫ואני...‬
‫כשהכרנו לראשונה‬
‫רציתי להתקדם לאט,‬
‫כי לא ידעתי אם אני מוכנה למשהו רציני,‬
‫ואת רצית להיחפז לזה.‬
‫- ואני לא חושבת... - שלא תעשי את זה.‬
‫אלה זיבולים.‬
‫אני רוצה מרחב.‬
‫- העניינים התקדמו מהר מדי. - שקרנית. מרחב?‬
‫זה הדבר הכי מוצלח שעלה בדעתך?‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫אולי אנחנו פשוט רוצות דברים שונים.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫למה לעזאזל את עושה את זה?‬
‫אני אומרת לך את האמת.‬
‫זיבולים.‬
‫מה יש? את מפחדת?‬
‫את לא רוצה לעשות את זה.‬
‫אני רוצה לעשות את זה. אני עושה את זה.‬
‫לכי תזדייני, מילי מוריס!‬
‫את...‬
‫את אוהבת אותי, ואת יודעת שאת אוהבת אותי.‬
‫ואני יודעת שאת מזבלת בשכל!‬
‫זין!‬
‫אני רוצה לישון. אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫- אני חושבת שהלך מצוין. - אני רוצה לשכב לצידך.‬
‫- לא בא לי לחשוב. - אך אני רוצה...‬
‫אני רוצה...‬
‫אל תיבהלו.‬
‫את מבינה שאסור להפתיע קשישים?‬
‫כן.‬
‫מתנת החתונה שלכם במרתף.‬
‫באמת?‬
‫- לאיימי? - לא.‬
‫לא.‬
‫היא רק בשבילכם.‬
‫דלת אחורית?‬
‫או צדדית?‬
‫גג.‬
‫זו ספרייה.‬
‫עלינו.‬
‫איך הוא השיג את כל זה?‬
‫נחכה שהוא יעלה למעלה,‬
‫ואז נירה בו.‬
‫הוא עדיין מוקף ביהודונים עם קלצ'ניקובים. לא.‬
‫נלך.‬
‫- יש דרך אחרת. - על הזין הדרך האחרת שלך.‬
‫היה צריך לחסל אותו בבית הכנסת.‬
‫הוא הרג את האחים שלי.‬
‫כל ירושלים יכולה להיות איתו, ועדיין אחתוך את האף היהודי שלו.‬
‫אידיוט שכמוך.‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬
‫ממתי אתה מחלק לי הוראות?‬
‫תודה.‬
‫מניין זה בא?‬
‫לכו. לכו לשם.‬
‫שם בפנים.‬
‫חכו.‬
‫תביאו מטפה כיבוי.‬
‫אבל תצילו מה שאפשר!‬
‫טוב.‬
‫תצילו מה שאפשר.‬