‫פרגוואי, 1976‬
‫ציידים‬
‫הארלם, 1977‬
‫שוויון זכויות אינו פשע, תחזירו את יואי הביתה.‬
‫לשחרר את יואי‬
‫- שוויון זכויות אינו פשע... - זהו זה.‬
‫...תחזירו את יואי הביתה.‬
‫שוויון זכויות אינו פשע, תחזירו את יואי הביתה.‬
‫- אבא! - היי, מותק! מה קורה?‬
‫אהבתי את כרזת יואי התינוק שלך.‬
‫הוא ישוב הביתה בקרוב, את יודעת?‬
‫אבא שלי משנה את העולם.‬
‫וגם את תשני, גברת קטנה.‬
‫מה שלומך, רוקס?‬
‫בסדר.‬
‫את לא נראית בסדר.‬
‫העבודה פשוט מאומצת.‬
‫אני רואה.‬
‫אני מקווה שאת מדממת בשם מטרה נעלה, רוקס,‬
‫כי כשביוקנן ובאקלי נושפים בעורפנו,‬
‫לדעתי את לא צריכה לתרום מדמך למישהו שהוא לא מעמך.‬
‫אנחנו זקוקים לכסף, דרנל.‬
‫אני עובדת בעבודה הזאת כדי שתוכל להמשיך במעשיך פה.‬
‫ואני מדממת בשם המטרה הכי נעלה בעולם המז...‬
‫בעולם המ-ז-ד-י-י-ן.‬
‫- לא רציתי ל... - אימא צריכה ללכת.‬
‫אני אוהבת אותך, פרגית.‬
‫אחבק אותך כזה חזק שתעשי קקי.‬
‫תתנהגי יפה אצל אבא, טוב?‬
‫כוח להמונים, אימא.‬
‫ומה את...‬
‫בואי, מותק.‬
‫המוח לא ממש מועיל כשדרוש כוח.‬
‫ג'ו יאמן אותך.‬
‫הוא יתיש אותך.‬
‫תן לזעם שלך להזין אותך.‬
‫במלחמה שלנו...‬
‫תצטרך סיבולת.‬
‫תאמין לי, מי כמוני יודע.‬
‫הזאב בחן את הסיבולת שלי מדי יום.‬
‫מכל האסירים במכלאה שלו,‬
‫הוא חיפש אותי.‬
‫זה בגלל סבתא שלי?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כמה אנשים הרגת?‬
‫השפלות קטנות התפתחו לתקיפות גלויות.‬
‫עד שערב אחד,‬
‫נגררתי משנתי‬
‫למרפאת הרופא.‬
‫ושם שלט הזאב.‬
‫הוא וידא שלא אוכל לרוץ.‬
‫צרחתי רק פעם אחת.‬
‫זהו זה.‬
‫לא צרחתי יותר לעולם.‬
‫לא נתתי לו את הסיפוק.‬
‫הוא עינה אותי תשע שעות.‬
‫אני יודע, כי ספרתי בראשי.‬
‫דקה אחת. שתי דקות.‬
‫שעה. שעתיים.‬
‫חמש שעות.‬
‫שש.‬
‫הכלים שהמנתח הזה‬
‫השתמש בהם לרפא חיילים,‬
‫שימשו כעת כדי לפרק אותי לגורמים.‬
‫אבל הייתה לי סיבולת.‬
‫אני התשתי אותו.‬
‫ואז, לפתע, הייתה לי הזדמנות.‬
‫היה פטיש.‬
‫כה קרוב אליי, יכולתי לגעת בו.‬
‫כה קרוב, יכולתי לחטוף אותו,‬
‫יכולתי להרוג אותו ברגע ההוא ממש.‬
‫אבל לא עשיתי דבר.‬
‫למה?‬
‫האם הייתה זו חולשה?‬
‫האם הרוע האמיתי הורג אותך מבפנים,‬
‫והופך אותך לנרפה?‬
‫או שהיה זה האור הפנימי,‬
‫שדיבר אליי,‬
‫אמר לי שהריגת האיש הזה אף היא פסולה?‬
‫מה שזה היה,‬
‫זה מנע ממני לעשות משהו מחריד,‬
‫כשהיה צריך לעשות משהו מחריד.‬
‫משום שלא פעלתי,‬
‫מה ששיערתי שהוא הסוף‬
‫היה רק ההתחלה.‬
‫אלוהים אדירים, זה כאילו שנשרטת בידי...‬
‫הזאב.‬
‫ויחד עם זאת,‬
‫לא רק הצלקת הזאת זיכתה אותו בכינוי הזה, הזאב.‬
‫אני היססתי פעם אחת, וזו הייתה הטעות הגדולה שלי אי פעם.‬
‫ג'ונה, בבוא זמנך,‬
‫תישבע לי‬
‫שלא תיתן למה שבתוכך‬
‫למנוע ממך לעשות מעשה קשה.‬
‫ג'ונה, תישבע לי.‬
‫אני נשבע.‬
‫אחייב אותך לעמוד בזה.‬
‫כן, מי האיטי עכשיו, נקבה?‬
‫קדימה.‬
‫ברצינות, כמה אנשים הרגת?‬
‫אני מניח שזה קשור למה...‬
‫תזמון.‬
‫אני יודע.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה מצחין כמו מה שיוצא מפרה בהמלטת העגל.‬
‫- אלוהים. - טוב!‬
‫הגיע הזמן לצוד את רוח הרפאים.‬
‫הבעלים של כספת 630.‬
‫בואו נמצא את המניאק בעל תשע האצבעות.‬
‫- שם? - מה קרה לעשירית?‬
‫האצבע העשירית נמצאת בבטנה של נערה צוענית.‬
‫היא נגסה אותה כשהוא ערך בה ניסויים.‬
‫רות זיהתה מזמן שניים מהאנשים בתמונה הזאת.‬
‫את הראשון תזהו. הזאב.‬
‫מקום הימצאו לא נודע, כמובן.‬
‫אבל הבחור בקצה הוא דיטר צוויגלט,‬
‫סגן בכיר של רוח הרפאים.‬
‫לפי הרישומים הוא ניהל לרוח הרפאים מעבדה באושוויץ.‬
‫כן, והחזרזיר הקטן הזה נמצא פה.‬
‫מצאתי אותו בבקשת אשרה מ-1945.‬
‫אחרי שאושוויץ נכבש, צוויגלט שינה את שמו לוויקטור דילמן.‬
‫אז חיפשתי אחר ויקטור דילמן ומצאתי אותו.‬
‫בן אותו גיל, רופא בהאנטסוויל, אלבמה.‬
‫ובכן, ג'ו,‬
‫ג'ונה והארייט יבקרו אצלו.‬
‫חכה שהבורים הכפריים האלה יעיפו בך מבט, שלמה.‬
‫כן, אני לא נראה יהודי כל כך.‬
‫אתה?‬
‫- יהודי. - מצאנו עוד משהו.‬
‫מצאנו קצה חוט למישהי שידעה את רוח הרפאים.‬
‫כן, במובן המקראי.‬
‫רגע, טוב.‬
‫טילדה סאוור, אשת תעמולה.‬
‫הקולנוענית החביבה על גבלס.‬
‫היא גם הזדיינה עם רוח הרפאים.‬
‫בסדר, מורי, הבהרת את זה.‬
‫נירנברג, 1935‬
‫היא פיתתה אנשים לסגוד למטורף רצחני.‬
‫היא הציגה את רצח בני עמנו כמעשי גבורה.‬
‫רות לא הצליחה לאשר זאת,‬
‫אבל היא האמינה שטילדה נמצאת כעת בארה"ב,‬
‫וחיה כקרן בלינג'ר, התאמינו?‬
‫יועצת פוליטית, אשת ספינים בווסטצ'סטר.‬
‫רוקסי, לוני ואני נבקר אצל הנחשה.‬
‫עם קצת מזל, אחד מהם יוביל לרוח הרפאים.‬
‫כן, מאיר, לצערי,‬
‫מורי ואני לא נוכל להצטרף,‬
‫כי מחר החתונה של בתנו איימי.‬
‫חשבתי שידה מובטחת לי.‬
‫- שמעת על זה? - לא היה לי מושג.‬
‫- תעזבו. - זו שערורייה.‬
‫- פשוט תצאו. - שוב הבריזו לי.‬
‫תשמע, ילדון.‬
‫יש לך ראש טוב מאוד לדברים כאלה.‬
‫לא טוב כמו שלי, אבל אני לא מצליח לפענח‬
‫מה הם עוד שידרו במוזיקה המשוגעת הזאת.‬
‫אז אולי תנסה למעני?‬
‫כן, בטח. אנסה לא להתעלות עליך.‬
‫כן, תודה, אבל אנחנו די בונים על זה שתתעלה.‬
‫- טוב. - בסדר.‬
‫בחייך, זאת הארוחה השלישית שחילצת ממני השבוע.‬
‫אני לא מזנון לנזקקים.‬
‫תן לי משהו שימושי על אופרמן.‬
‫אמרתי לך שכתבתי עליו כמה כתבות פרופיל.‬
‫אוי, בחיי...‬
‫וכשנזקקתי לו יותר מכול, הוא נעלם לי, טוב?‬
‫את מרוצה?‬
‫בחור חמוד. אני מקווה שיחטוף סרטן בביצים.‬
‫לשם מה נזקקת לו?‬
‫הוא בא אליי לפני שנה,‬
‫עם איזו עלילה שהוא איתר פושע מלחמה נאצי לשעבר,‬
‫במרכול באפר איסט.‬
‫חשבתי שהקטרקט של אופרמן כנראה החמיר, עד שבדקתי את זה.‬
‫מתברר שהוא צדק.‬
‫ניסיתי לכתוב כתבה, לחשוף את הנאצי המנוול.‬
‫ואז כל חיי התנפצו.‬
‫הנאצי במרכול, שמו היה האנץ פישר?‬
‫מניין את יודעת את זה?‬
‫האם מאיר רמז שהוא רוצה לנקום?‬
‫- אתה יודע, להרוג אותו? - מה? לא.‬
‫מאיר בא אליי במיוחד כדי לחשוף את האיש,‬
‫וכשהתחלתי לבדוק את הנאצי מהמרכול,‬
‫מצאתי עוד אחת.‬
‫גרטל פישר?‬
‫איך לעזאזל ידעת את זה?‬
‫זה היית אתה. אתה זה שפנה לנאס"א לגביה, נכון?‬
‫האם מאיר גילה גם לגביה?‬
‫מה, את חושבת שהוא שיילוק הולמס, הבלש היהודי?‬
‫אני חושבת שהוא דאג להריגת הנאצים האלה.‬
‫את מנסה לאזוק את היהודי הזקן?‬
‫- הוא האחרון שצריך להדאיג אותך. - כמה?‬
‫כמה נאצים מצאת?‬
‫אלפים.‬
‫יש אלפים מהם.‬
‫בחייך, בנאדם, חשבתי שאתה עובד בטיימס,‬
‫לא בנשיונל אינקוויירר הדפוק.‬
‫יש לי מקור שיכול להוכיח את זה.‬
‫מסרתי את הסיפור הזה למו"ל שלי.‬
‫כעבור יומיים נמצאה במשרד שלי תיקייה עם תמונות של ילדים קטנים.‬
‫תמונות פורנוגרפיות.‬
‫הארוסה שלי מצאה תמונות דומות בבית שלנו.‬
‫ניסיתי להסביר, אבל אף אחד לא האמין לי.‬
‫פניתי לאופרמן, התחננתי שיעזור לי, הוא...‬
‫הוא יכול היה לעשות משהו.‬
‫אבל הוא רק...‬
‫העמיד פנים שהוא לא מכיר אותי בכלל.‬
‫כאילו שמעולם לא דיברנו.‬
‫אם אתה יכול להוכיח את זה באמת,‬
‫אם יש לך...‬
‫מקור מהימן,‬
‫אתה חייב להכיר בינינו.‬
‫אני יכולה לעזור, אני יכולה לחשוף אותם.‬
‫דני, אוכל לעזור לך להשלים את כתבתך.‬
‫אל תאפשר למה שקרה לך לקרות לחינם.‬
‫נהיה באלבמה רק יום דפוק אחד. תזדרז!‬
‫גנב!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫תן לי את זה.‬
‫של מי זה?‬
‫חשבתי שרק בנים עונדים "חי".‬
‫זה היה שייך לסבא שלך.‬
‫הוא נתן לי את זה, וזה לא משחק בשבילך.‬
‫מה עוד לקחת?‬
‫היי, יש בחורה בדלת.‬
‫תיפטר ממנה.‬
‫אתה רוצה שהיא תגמור כמו החבר שלך?‬
‫- נו? - נו?‬
‫תגיד לי איפה לעזאזל היית?‬
‫הייתי פה.‬
‫מה? הייתי בסביבה.‬
‫זיבולים, ג'ונה.‬
‫טוב? אני יודעת מתי אתה בסביבה.‬
‫פספסת את הלוויה של בוטי.‬
‫מה הקטע?‬
‫אולי היו לי מספיק לוויות לקיץ אחד.‬
‫אולי אני מתמודד עם השטויות שלי, טוב?‬
‫שיקרת לבלש לגבי זה שלא ראית את הבחור שרצח את בוטי.‬
‫ואיזו סוכנת אף-בי-איי באה לשאול עליך,‬
‫אז מה לעזאזל קורה?‬
‫אני דואגת לך.‬
‫כן, אל תדאגי.‬
‫שלומי נהדר.‬
‫תעשה לי טובה.‬
‫תדאגי לאופ"ק. תדאגי לרעב.‬
‫תדאגי לאפס הבא שתצאי איתו.‬
‫תני לי קצת מרחב, בסדר?‬
‫- לעזאזל. - למה אתה מתנהג ככה?‬
‫כי אני מתחרפנת.‬
‫חשבתי על הרע מכול. דמיינתי אותך בארון קבורה דפוק.‬
‫ואתה חושב שזה הזמן להזכיר את דניס?‬
‫חבר לשעבר שיצאתי איתו עשר שניות?‬
‫כן, טוב. הרפס זה לעד.‬
‫לעזאזל, חומד.‬
‫גמרת לעשות ביד עם קרם נגד אקנה, מה?‬
‫קרם נגד אקנה?‬
‫זה יצרוב.‬
‫מערכות יחסים הן נקודות תורפה, ג'ונה.‬
‫זאב בודד הוא מסוכן כי אין לו להקה.‬
‫אין על מה להגן. אין מה להפסיד.‬
‫כולנו נאלצנו לעשות מה שעשית כרגע.‬
‫- ותסמוך עליי, זה נהיה... - קל יותר?‬
‫לא, נערי, קשה יותר.‬
‫קשה בהרבה.‬
‫הגיע הזמן ללכת, יקירי.‬
‫אני נער שליחויות דפוק?‬
‫אני חושב שסיימתי עם זה.‬
‫כן?‬
‫תחשוב שוב.‬
‫מה לגבי הבנק?‬
‫שמעתי שפרדריק האוזר התאבד.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫עניינך הוא להישמע להוראות שלי,‬
‫ולקחת את התיק הזה לכתובת הזאת.‬
‫אני מקווה שתעמוד בזה.‬
‫זו עבודה ממש, ממש חשובה.‬
‫האנטסוויל אלבמה‬
‫זה הוא?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫המניאק החולני הזה עשה ניסויים על יהודים במי ים.‬
‫למה מי ים?‬
‫רוב טייסי הלופטוואפה לא מתו מזה שהופלו,‬
‫אלא מחשיפה כשהם צנחו לים.‬
‫הנאצים נאלצו למצוא דרך להאריך את החיים באוקיינוס,‬
‫לכן הם השתמשו ביהודים כמו בשפני ניסיונות.‬
‫הוא אילץ אותם לגמוע ליטרים של מי מלח.‬
‫הזרים להם את זה במורד הגרון עד שהבטן שלהם התנפחה,‬
‫והיה להם כשל איברים.‬
‫הם טבעו בתוך גופם.‬
‫והוא המשיך, גם כשידע שלעולם לא ימצא פתרון.‬
‫לעזאזל, ג'ונה, נראה שזה תורך.‬
‫שלומות.‬
‫אתה רוצה משקה‬
‫או מזון?‬
‫לא.‬
‫כבר אכלתי.‬
‫אם כך, זאת המסיבה שלך, בוא נתקדם לעוגה.‬
‫טוב.‬
‫נדמה שאת לא מעריכה עד כמה אני מהותי למשימה שלנו.‬
‫לא תוכלו לעשות את זה בלעדיי.‬
‫אל תהיה בטוח כל כך.‬
‫עכשיו, תבטל את המעשה הילדותי שלך בחיסול החוק.‬
‫אנחנו צריכים שהסנקציות יוסרו במיידי.‬
‫לא נוכל לעכב את המשלוח מדרום אמריקה אפילו ביום אחד נוסף.‬
‫ראשית, עלייך לערוב לביטחוני.‬
‫ושנית,‬
‫גמרתי לעבוד דרכך.‬
‫אני רוצה פגישה עם הגנרל.‬
‫תשאף נמוך יותר.‬
‫אוזנו של מגדל הבוטנים כרויה אך ורק לי,‬
‫לכן תעשי מה שביקשתי.‬
‫כאן אומרים, "לך בגדול או לך הביתה".‬
‫אתה תעשה את חלקך, יקירי,‬
‫ואבדוק מה אוכל לעשות.‬
‫יש לי בשורה רעה, לון. זה לא יקרה.‬
‫דרייפוס רצה את התפקיד.‬
‫ריצ'רד דרייפוס הדפוק?‬
‫אלוהים!‬
‫ראית את הפרצוף שלו ב"מלתעות", כשהוא הראה את הצלקות שלו לקווינט?‬
‫כאילו שהוא מתאפק לא להפליץ.‬
‫הוא ממש לוהט כרגע.‬
‫ולמען הכנות,‬
‫אולי לא חלף די זמן בין לוני הקודם להווה.‬
‫אלוהים, דייב. אני במסגרת גמילה.‬
‫התנהגתי יפה.‬
‫לא הופעתי באינקוויירר או משהו.‬
‫נשיג את זה בפעם הבאה, טוב, ילד?‬
‫כן.‬
‫בפעם הבאה.‬
‫גרין אקרס דשן‬
‫דרייפוס מזיין תאומות במאליבו, ואני פה עם החרא הזה.‬
‫מספוא וציוד חקלאי‬
‫שלום. אפשר לעזור לך?‬
‫כן?‬
‫ארבעה ביולי שמח, אדוני.‬
‫אני ממועדון הרפובליקנים הצעירים.‬
‫ואנחנו אוהבים את אמריקה 365 יום בשנה.‬
‫רק באתי עם עצומה, כי אנחנו מקווים שהדגלים יונפו כל הזמן,‬
‫לא רק ביום העצמאות.‬
‫האם תואיל לחתום?‬
‫תגיד שוב, מאיזה ארגון אתה?‬
‫מועדון הרפובליקנים הצעירים.‬
‫- היום יום חם. - אבא.‬
‫שלום. יום עצמאות שמח.‬
‫כן. יום עצמאות שמח.‬
‫אבא, קנית זיקוקים למסיבה הערב?‬
‫אני לא רואה אותם.‬
‫שכחתי. הם באמת נחוצים?‬
‫טוב. אקנה אותם.‬
‫בואי.‬
‫אוכל לקבל את חתימתך?‬
‫בבקשה?‬
‫תודה.‬
‫אותה אי.‬
‫- אותה אר. - להוריד אצבע מההדק.‬
‫- שתי ידיים. - זה הוא.‬
‫לדחוף, למשוך. בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫רבותיי, אישרנו שזה דיטר צוויגלט,‬
‫הנודע גם בתור ויקטור דילמן, מדען נאצי,‬
‫עורך ניסויים רפואיים באושוויץ,‬
‫וסגנו של רוח הרפאים.‬
‫יש.‬
‫בינגו רציני, נכון?‬
‫כשיחשיך נחזור אליו.‬
‫הכול מוכן ליום הגדול?‬
‫כן. הפרחים, העוגה, הלהקה.‬
‫להקה גדולה.‬
‫מורי, אולי תרד כבר מהלהקה?‬
‫למה חייבים להקה בת שמונה נגנים?‬
‫באמת אי אפשר להסתדר בלי האבוב המחורבן?‬
‫נדבר על זה אחר כך.‬
‫אני בטוח שיהיה אירוע מקסים.‬
‫- תודה. - כן.‬
‫אבל אולי זה הזמן שאתייחס לפיל שבמטבח?‬
‫מינדי, את כוח חיובי‬
‫- בבית הכנסת. - תודה, הרב.‬
‫אבל, מורי, אני אורח בביתך,‬
‫השם יכה בי אם לא אנסה לפחות.‬
‫למה אתה לא בא לתפילות?‬
‫נשמח לראות אותך שם.‬
‫בלי לזלזל, הרב. זו לא כוס הבורשט שלי.‬
‫אולי נשתה קפה ונאכל קינוח בסלון?‬
‫- רעיון מצוין. - מורי, זה מעדן.‬
‫- כן. - מעדן.‬
‫שב בכיסא.‬
‫- מורי. - כן?‬
‫אתה עמדת‬
‫בסבל אדיר בחייך.‬
‫ואלוהים לא תמיד נותן לנו תשובות‬
‫קלות להבנה.‬
‫אם יורשה לי,‬
‫ברשותך, ארצה לספר לך סיפור קצר.‬
‫- בטח. - בבקשה.‬
‫טוב, אני לא רוצה מזה.‬
‫כן. איכר יהודי עני‬
‫גר בבית קטנטן‬
‫עם אשתו וששת ילדיהם.‬
‫זה היה מייסר.‬
‫אז יום אחד הוא רץ לרבי להסביר לו כמה המצב נורא.‬
‫והרבי הזקן והחכם אמר, "אני יודע בדיוק מה לעשות.‬
‫"אני רוצה שתלך הביתה ותיקח את כל החיות בחווה שלך,‬
‫"ותכניס אותן אליך הביתה.‬
‫"אלוהים יברך אותך".‬
‫האיש היה ספקן,‬
‫אבל הוא הלך הביתה, לקח את החיות שלו והכניס אותן לביתו.‬
‫למחרת הוא רץ לבית הכנסת. "רבי, זה יותר גרוע!‬
‫"אנחנו דחוסים כמו סרדינים.‬
‫"התרנגולות עושות צרכים על הילדים.‬
‫"העזים אוכלות כל מה שנראה לעין. זה לא טוב".‬
‫הרבי אמר, "טוב. אני רוצה שתלך הביתה,‬
‫"ותוציא את כל החיות".‬
‫והאיש אמר, "ואז אלוהים יברך אותי?"‬
‫והרבי אמר, "כן, תבורך במאת האחוזים".‬
‫ואז? מה קרה אז?‬
‫למחרת, היה לאיש פרצוף מחייך,‬
‫קורן כמו החנוכייה ביום השמיני של חנוכה.‬
‫"רבי", הוא אמר, "החיים כה טובים.‬
‫"הם כה שקטים. יש לנו מקום עודף.‬
‫"זה אושר".‬
‫הבנת, מורי? אני...‬
‫אתה מבין את משמעות הסיפור שלי?‬
‫לפעמים, בניסיונות ובטראומות שלנו,‬
‫אנחנו לא מבינים שגם התברכנו.‬
‫לפעמים אנחנו מפספסים את האותות מאלוהים.‬
‫זה מוצלח, הרב.‬
‫תסלחו לי.‬
‫אניח לך לפענח אם זה אות מאלוהים או לא,‬
‫אבל אני צריך להקיז את הנחש בדחיפות.‬
‫יש לכם נחשים?‬
‫אתה בטוח?‬
‫זה היה היהודי הזקן?‬
‫כן.‬
‫הוא האחרון שנפגש עם האוזר.‬
‫מעניין איך היהודון הזה קפץ מהכבשן...‬
‫לא משנה.‬
‫נדחוף אותו בחזרה בהקדם.‬
‫תעקוב אחריו. המכונית שלו היא נקודת תורפה.‬
‫וסטצ'סטר ניו יורק‬
‫- ילדים? - חייבים.‬
‫- לשם כך אנחנו פה, נכון? - כן.‬
‫שלום לכולם. תודה שבאתם.‬
‫אני המארחת שלכם, קרן בלינג'ר.‬
‫חלק מכם ידידים ותיקים.‬
‫כולכם יודעים שעבדתי אצל פוליטיקאים רבים בתקופתי,‬
‫אבל האדם שאני מאמינה בו יותר מכול הוא דאג באקמן.‬
‫דאג ואני מסורים לעיקרון השמרני‬
‫של עבודה קשה.‬
‫לא היו עושקות רווחה בילדותנו.‬
‫כה לחי.‬
‫אבל כרגע,‬
‫מתנהלת מלחמה על נשמת ארצנו.‬
‫וכל מה שחשוב לדאג ולי‬
‫זה לשים את אמריקה במקום הראשון.‬
‫תסלחי לי.‬
‫- עלינו להישאר עצמאיים. - תסלחי לי!‬
‫- כן? - היא מהקייטרינג?‬
‫אז את אומרת‬
‫שכל אדם צריך לשעוט קדימה במגפיו, נכון?‬
‫אבל לא לכל אחד יש כסף לזוג מגפיים.‬
‫טוב.‬
‫אבל הממשלה לא תיקח אותך לקנות נעליים.‬
‫האם זה הוגן שהמשכורת שלכם מממנת כנפי עוף למישהו אחר,‬
‫מישהו שצופה ב"משפחת ג'פרסון" במקום לעבוד?‬
‫- מובן שלא. - תסלחי לי.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫סימפתיה מובילה לנדבות.‬
‫ואנשים כשירים הופכים לפשפשים על גבה של החברה.‬
‫ולמי זה עוזר?‬
‫ב"פשפשים" ו"כנפי עוף" ו"משפחת ג'פרסון" המזדיינת,‬
‫ברור שאת מתכוונת לשחורים.‬
‫אז למה לא להגיד פשוט, "היי, הממשלה לא צריכה לעזור לשחורים"?‬
‫בטח תשיגי יותר כסף מהאנשים הלבנים הנחמדים האלה.‬
‫תזרקו אותה מכאן.‬
‫אולי תנסי?‬
‫אדחוף את המקל שלך לתחת עד שתהיי הסוכרייה הכי דוחה על מקל...‬
‫תניח לי לעזאזל.‬
‫נגעת בי?‬
‫אני בהחלט אוהבת עימות נמרץ.‬
‫סליחה, עוד לא גמרתי איתך.‬
‫ומה הקטע של הפרצוף המגולח והחליפה?‬
‫אני לא רוצה שיזהו אותי.‬
‫בנוסף, האקסית שלי אהבה את הזקן, ושהיא תלך להזדיין.‬
‫אפשר לקבל ויסקי?‬
‫מישהו ראה אותי?‬
‫אני חושבת ששיחקת אותה, 007.‬
‫תודה.‬
‫ותודה שהאמנת לי, כי את די היחידה.‬
‫בטח. תודה שאתה סומך עליי.‬
‫לא. אלוהים, לא. אני לא סומך עלייך.‬
‫דני, האם היית עושה את זה שוב?‬
‫בידיעה שכל זה יקרה?‬
‫לא.‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫- שנתחיל? - מותר לי?‬
‫אני ממש רוצה.‬
‫תתכבדי.‬
‫תתעוררי, כלבה.‬
‫טילדה סאוור?‬
‫שלום.‬
‫הפשיסטים ממש חמודים כשהם רק מתעוררים.‬
‫מה זה?‬
‫תראו אותה.‬
‫מי אתם? מי אתם, אנשים?‬
‫אלה שאלות עמוקות וקיומיות מאוד,‬
‫יחסית לנאצית דפוקה.‬
‫טילדה סאוור,‬
‫חסידתו של יוזף גבלס,‬
‫זרעת שנאה באמצעות תעמולה.‬
‫הפצת סיפורים כוזבים מתועבים באמצעות חדשות כוזבות.‬
‫הנה את.‬
‫זו לא אני. אני בלגית.‬
‫בלגית?‬
‫תחמנית!‬
‫את משקרת לנו בפרצוף.‬
‫את פולטת את החרא הזה כל חייך.‬
‫- על מה אתם מדברים? - והערב,‬
‫אלא אם נשמע את האמת,‬
‫את תאכלי קצת מזה.‬
‫יו, זה ממש מגעיל.‬
‫- כן. - טוב, נקרין עכשיו את הסרט.‬
‫- מה זה? - מלאכת כפייך, טילדה.‬
‫טעיתם באדם!‬
‫אין לי שום קשר לזה!‬
‫אני חושב שזה השקר הראשון.‬
‫כן.‬
‫- טוב, תכניס פנימה. - לא.‬
‫אוי ואבוי!‬
‫בחייך! זו חולצת משי!‬
‫זה נורא.‬
‫תרשי לי לתרגם את מילותייך.‬
‫"נילחם בנגע של יהדות העולם.‬
‫"הם בסך הכול עכברושים ומקקים,‬
‫"שמפנים את החמדנות הברוטלית שלהם כלפי גרמנים אמיתיים."‬
‫ממש אמילי דיקינסון מזדיינת.‬
‫חכה!‬
‫תגידי לנו אמת אחת.‬
‫תגידי לנו איפה נמצא אוסקר האופטמן.‬
‫איפה רוח הרפאים?‬
‫איפה המאהב שלך?‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫יש לך מושג. את יודעת היטב במה מדובר.‬
‫- קדימה, לוני. - הנה בא המטוס.‬
‫הנה הוא בא! לפתוח.‬
‫הנה זה. כמה נורא!‬
‫נו, גברת, תספרי מה שעלינו לדעת!‬
‫שוב.‬
‫היא מוכנה לעוד. את מוכנה לדבר?‬
‫מי את?‬
‫אני רוצה לדעת מי את!‬
‫אני קרן בלינג'ר!‬
‫אני יודעת מי אני!‬
‫נכון, טילדה סאוור!‬
‫טילדה סאוור!‬
‫- אני יודעת מי אני. - את טילדה סאוור!‬
‫- תעשו את זה שוב. - לא.‬
‫שוב ושוב ושוב.‬
‫עד שנשחרר את כל המעצורים שלה.‬
‫אני מתחננת בפנייך. בבקשה.‬
‫אל תסתכלי בי כאילו שאנחנו סחבקיות. קדימה.‬
‫הספיק לך?‬
‫כי יש עוד.‬
‫הוא כנראה הלך להביא עוד זיקוקים.‬
‫רגע. אנחנו עדיין...‬
‫כל העיר הדפוקה פה.‬
‫הוא פה. זהותו אושרה. פועלים.‬
‫מוכנים, בנים?‬
‫כמה יפים‬
‫השמיים הרחבים‬
‫גלי דגנים זהובים‬
‫הרים סגולים לתפארה‬
‫מעל למישור הפורה‬
‫אמריקה‬
‫אלוהים ברך אותך בחסדו‬
‫והכתר את כל הטוב‬
‫באחווה‬
‫מחוף‬
‫עד חוף בוהק‬
‫שעה שש!‬
‫ג'ו, מה אתה עושה?‬
‫תזוז לעזאזל. זין.‬
‫תוריד את הסכין הדפוק. תוריד אותו.‬
‫- תוריד את הדבר הדפוק הזה מייד. - ג'ו.‬
‫תמשיך ללכת, אחרת אפוצץ לך את המוח.‬
‫קדימה!‬
‫גברתי השרה?‬
‫את נראית מקסים.‬
‫אני שמח שתפסתי אותך.‬
‫סעודת ארבעה ביולי עם סגן הנשיא.‬
‫אבל אני שונאת עקבים.‬
‫ברשימת היתרונות של להיוולד עם פין,‬
‫בין שלושת המקומות הראשונים זה לא לנעול עקבים.‬
‫תודה על אותו יום,‬
‫אבל אני חושב שאולי הרשיתי לרגשותיי לערפל את שיקול דעתי.‬
‫טעיתי כשביקשתי ממך לעשות את זה, חואניטה.‬
‫הסרת הסנקציות...‬
‫היא בעצם החלופה הנכונה.‬
‫אתה צוחק? אמרת...‬
‫ואני פשוט נחרד.‬
‫נסחפתי בכל העניין,‬
‫אבל לכל הרוחות,‬
‫עדיף לנו לעבוד עם הדיקטטורים ששם.‬
‫כי אחרת, הקומוניסטים יעבדו איתם.‬
‫ולהתיר לקומוניסטים להיכנס לאזורנו,‬
‫נו, הנשיא יצא מזה לא טוב, נכון?‬
‫אתה רוצה שאחזור לקרטר ואחזור בי? למה?‬
‫זו אשמתי במאת האחוזים, חואניטה.‬
‫אין ספק.‬
‫אף שבסופו של דבר,‬
‫אם לא נסיר את הסנקציות והרוסים ישיגו אחיזה,‬
‫אני מניח שהוא יטיל 100 אחוז מהאשמה עלייך.‬
‫בן זונה רכרוכי שכמוך.‬
‫אני פשוט חושב סוף סוף צלול אחרי...‬
‫הטראומה שלי.‬
‫התכוונתי לדבריי,‬
‫לוטי באמת העריצה אותך.‬
‫אבל מה שהיא הייתה רוצה באמת,‬
‫זו טובתה של אמריקה.‬
‫שתהיה לך סעודה נחמדה, גברתי השרה.‬
‫לא אשנה שום דבר בשביל הנחש הזה.‬
‫ברגע שהכול יהיה מוכן, אני צריכה שתשוב הנה מיידית.‬
‫היא צריכה שאשוב.‬
‫אתם יודעים מה לעשות.‬
‫ויקטור דילמן.‬
‫או שמא עליי לומר דיטר צוויגלט?‬
‫רופא מאושוויץ, מענה, רוצח.‬
‫הערב, חטאיך הגיעו לפתחך.‬
‫לא. זה היה בזמן מלחמה.‬
‫אני כבר לא אותו אדם.‬
‫נכון, עכשיו אתה מלאך, מה?‬
‫אתה עוזר לקשישות לחצות את הכביש, ואתה מחרבן ביצי שוקולד.‬
‫אם תרצה לחיות, תדבר.‬
‫אוסקר האופטמן, רוח הרפאים.‬
‫- איפה הוא? - האופטמן? אין לי מושג.‬
‫לא! בבקשה.‬
‫יש לי משפחה. בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫לפני כמה שנים, הוא בא אליי.‬
‫הוא היה באמריקה, והוא היה מנהל הנדסה רפואית‬
‫במעבדה במרילנד, אדג'ווד.‬
‫מתקן המחקר הצבאי?‬
‫מה הוא רצה ממך?‬
‫הוא התקרב לנשק עוצמתי יותר מפצצת אטום.‬
‫הוא הרכיב צוות.‬
‫הוא רצה את סגניו הנאמנים ביותר בקרבתו.‬
‫איזה מין נשק? גרעיני? כימי?‬
‫אני לא יודע. סירבתי תכף ומייד.‬
‫כלומר, יש לי חיים טובים פה.‬
‫לא רציתי לסכן את זה.‬
‫איך התגנבת בכלל לארה"ב?‬
‫התגנבתי?‬
‫לא, אני...‬
‫הוזמנתי!‬
‫הובאתי הנה ע"י הסי-איי-איי כדי לעזור בתוכניות המדעיות שלכם.‬
‫- סי-איי-איי? - כן!‬
‫אנחנו הבאנו אותם לכאן?‬
‫אחרי המלחמה היה תוהו.‬
‫אבל האמריקנים והסובייטים היו לקראת מלחמה משלהם.‬
‫והם עשו מהלך להשגת המשאבים הכי יקרי ערך של הרייך.‬
‫הם רצו את המוחות שלנו.‬
‫והרוסים,‬
‫הם איימו במוות אם לא נלך איתם.‬
‫אבל האמריקנים הציעו...‬
‫הם הציעו חיים.‬
‫כל המעבדה שלי גויסה.‬
‫נתנו לנו שמות אמריקנים ובתים אמריקנים.‬
‫נתנו לנו עבודות בתוכנית החלל, בנאס"א.‬
‫בנינו חיים והקמנו משפחות.‬
‫אנחנו אזרחים.‬
‫אנחנו בדיוק כמוכם.‬
‫- שאני אמות. - זיבולים.‬
‫זאת האמת! איך לדעתכם הגענו לירח?‬
‫אלה מדעני הטילים שלנו, הביולוגים שלנו!‬
‫כלומר, עזרנו לכם.‬
‫נאס"א, בדיוק כמו גרטל.‬
‫אז נאס"א מלאה בנאצים דפוקים.‬
‫איפה שאר המעבדה שלך?‬
‫מישהו מהם פה הערב?‬
‫תן לנו שמות, או שאחתוך אותה מפניך ואתן לברווז לאכול אותה.‬
‫שמות גרמניים, שמות בדויים, עכשיו.‬
‫- האנץ שליטר. - האנץ שליטר.‬
‫האנק דארסי. הוא נקרא האנק דארסי.‬
‫הוא האנק דארסי?‬
‫קלאוס פורסט.‬
‫- קלאוס פורסט. - ויליאם רוג'רס.‬
‫ויליאם רוג'רס, כן.‬
‫מוריץ ארליך.‬
‫כעת קנת שוויגנס.‬
‫מה לגבי וילהלם צוכס?‬
‫המנתח הנאצי הראשי? אין לי מושג איפה הוא.‬
‫אמרת מוריץ ארליך?‬
‫כן.‬
‫כן, הוא פה.‬
‫כן, כולם פה.‬
‫כולנו...‬
‫כולנו באנו הנה לבנות חיים חדשים.‬
‫אנחנו לא זקוקים לו יותר.‬
‫- אבל אמרת שאם אדבר... - אני אמרתי?‬
‫ומה אתה אמרת ליהודים שהטבעת, שמוק נאצי מזדיין?‬
‫לא.‬
‫- אתם תסתדרו, בנים, כן? - הם לא ברשימה, הארייט.‬
‫הם ברשימה שלי, ג'וזף.‬
‫- לא, חכי... - תזוז מדרכי. קטנצ'יק!‬
‫- זוז! - בסדר.‬
‫בוא אלינו להאנטסוויל‬
‫בוא לראות את מזג האוויר החם באלבמה.‬
‫בוא לחיות ולהיות חופשי‬
‫בוא לטעום מהברביקיו!‬
‫אתה מוזמן להצטרף אלינו‬
‫בוא תראה חיים נטולי אשמה.‬
‫אם אתה נאצי‬
‫בוא, תפגוש את כל חברינו הלבנים החדשים.‬
‫בוא להאנטסוויל, אלבמה,‬
‫מעונו של מרכז החלל והטילים.‬
‫מאויש במדענים נאצים, שהוברחו הנה על ידי ממשלתך.‬
‫הו, כן, זה באמת קרה.‬
‫האנטסוויל, אלבמה‬
‫איזו דפיקות מחורבנת!‬
‫אבל היי, הגענו לירח.‬
‫קנת שוויגנס.‬
‫מוריץ ארליך.‬
‫קנת שוויגנס?‬
‫סליחה, אתה קנת שוויגנס?‬
‫לא, יקירתי. האנק דארסי.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫קנת שוויגנס?‬
‫אני קנת.‬
‫אתה בסכנה.‬
‫יהודים רודפים אחריך.‬
‫בוא איתי, אשמור על ביטחונך.‬
‫תמות כמו שהרגת.‬
‫עין תחת עין.‬
‫מישהו נורה! תזעיקו משטרה!‬
‫מה לעזאזל היא עשתה?‬
‫מזלך.‬
‫ג'ו, צריך לזוז.‬
‫קדימה.‬
‫בוא נלך.‬
‫תלך, אל תרוץ, היישר למכונית.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אבא?‬
‫אבא!‬
‫כמעט הגענו.‬
‫היי! אתם.‬
‫היי!‬
‫הנה היא.‬
‫מה לכל הרוחות?‬
‫- הארייט! - מה קורה?‬
‫מה היא עושה לעזאזל?‬
‫היא נוטשת אותנו. פשוט תמשיך להתקדם.‬
‫אני מתחננת בפניכם.‬
‫תפסיקו בבקשה.‬
‫תפסיקו, אני מתחננת.‬
‫אני מתחננת בפניכם.‬
‫מאיר,‬
‫אולי היא לא הבחורה.‬
‫לא, תעשו את זה.‬
‫תעשו את זה עכשיו.‬
‫היא תאכל ארבעה דונמים שלמים אם היא לא תספר לנו על רוח הרפאים.‬
‫נכון.‬
‫אני לא מכירה שום רוח רפאים.‬
‫אני לא מכירה שום רוח רפאים, טמבלים ארורים.‬
‫לא הייתי במלחמה!‬
‫טילדה‬
‫סאוור.‬
‫אני קרן בלינג'ר.‬
‫אני יודעת מי אני.‬
‫אני מכירה אותי, ואני מכירה את כולכם.‬
‫אתה, השחקן חסר הביטחון.‬
‫אני חושב שהתכוונת לשחקן חסר ביטחון זוכה פרס הטוני.‬
‫אתה לא כלום.‬
‫קליפה ריקה עם חזה שעיר.‬
‫למישהו אכפת ממך?‬
‫אתה אוהב את עצמך בכלל?‬
‫אתה הד בבאר,‬
‫צל באפלה.‬
‫אף אחד לא רואה אותך.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי אין מה לראות.‬
‫תסתמי את הפה, כלבה נאצית.‬
‫הכושית מדברת.‬
‫את חושבת שאכפת לגברים האלה ממך?‬
‫הם מנצלים אותך בגלל עורך השחור.‬
‫וכשהם יסיימו איתך, הם יזרקו אותך בחזרה לגטו,‬
‫אם הגטו יקבל אותך בכלל בחזרה.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫ואתה.‬
‫אתה השרלטן הגדול מכולם.‬
‫הכיצד?‬
‫המתחזה הגדול, לשון חלקלקה...‬
‫- מספיק. - היא... מה לעזאזל?‬
‫מה לעזאזל עשית הרגע?‬
‫היא... אנחנו... לא אימתנו אותה!‬
‫היא לא סיפרה לנו שום דבר.‬
‫יכול להיות שהיא ידעה משהו, מאיר. היא יכלה למסור משהו‬
‫- על הרוח... - היא לא ידעה דבר.‬
‫רק איך לשפוך רעל לאוזנינו, זה כל מה שהיא ידעה.‬
‫תאמינו לי.‬
‫תערכו פה חיפוש.‬
‫אבדוק בחדרי השינה.‬
‫זה קרה הרגע?‬
‫כי אנחנו לא פועלים ככה.‬
‫זה קרה.‬
‫זין.‬
‫אני הולך ל...‬
‫אבדוק במשרד.‬
‫הם פגעו באמינותי בצורה מחושבת.‬
‫בידיעה שיש להרוס אותי.‬
‫- זה קשה. - ועדיין עוקבים אחריי.‬
‫תמיד יש מסחרית לבנה ברחוב שלי, עם אנטנות ושטויות.‬
‫טוענים שזה תיקון טלוויזיות, אבל אני יודע.‬
‫דני, הבחור הזה בא או מה?‬
‫אני לא יודע. אולי קרה משהו.‬
‫- את מפקפקת בי? - כן, אולי קצת.‬
‫- בחייך. - אולי אתה בודד?‬
‫אולי אני מישהי לפטפט איתה,‬
‫בזמן שאתה יוצא מבית אימך לארוחה חינם.‬
‫אולי אני אידיוטית שהאמנתי לך.‬
‫את באת אליי.‬
‫את ארבת לי.‬
‫את חושבת שאני שמח להיות פה, חשוף?‬
‫אני לא יודעת. אולי.‬
‫היי.‬
‫כדאי שתחזרי ותשלמי.‬
‫תפסיקי לשאול שאלות, לסבית דפוקה,‬
‫אחרת תגמרי כמו החבר המטורלל שלך.‬
‫אנחנו תמיד משגיחים.‬
‫תמיד.‬
‫ארבעה ביולי שמח.‬
‫לוני, הגיע הזמן לזוז.‬
‫היי.‬
‫היי, זה היה דפוק לגמרי.‬
‫בכלל לא ידעת שזאת היא.‬
‫זו טילדה. זו הייתה היא.‬
‫רואה? מצלמה והכול.‬
‫טוב, אבל לא ידעת את זה כשהרגת אותה.‬
‫רוקסי.‬
‫אלוהים. זין.‬
‫זין!‬
‫נער שליחויות דפוק, מה?‬
‫טוב.‬
‫לחלום את החלום הבלתי אפשרי‬
‫להילחם ביריב הבלתי מנוצח‬
‫לשאת צער בלתי נסבל‬
‫רוקסי.‬
‫לרוץ לאן שאמיצים לא מעזים ללכת‬
‫לוני, צריך לזוז.‬
‫ננוע לשם. בואי, מותק.‬
‫זוהי שאיפתי, לעקוב אחר הכוכב‬
‫מי זה הפסיכי הזה לעזאזל?‬