‫כסף קטן?‬
‫"אני מאמינה באלוהים אחד, האב הכל יכול, בורא שמיים וארץ,‬
‫"ובישו המשיח, בנו יחידו, אדוננו שהורה מרוח הקודש.‬
‫"נולד למרים הבתולה.‬
‫"סבל בימי...‬
‫"נצלב, מת ונקבר.‬
‫"ירד שאולה,‬
‫"קם מבין המתים ביום השלישי‬
‫"ועלה השמיימה. יושב לימין האב, אל שדי.‬
‫"משם יבוא לשפוט את החיים ואת המתים."‬
‫ציידים‬
‫אם תמשיך בדרך הזאת,‬
‫גם אתה תשמע זאת.‬
‫לנצח. הצלצול באוזניך.‬
‫"אלי ויזל כתב, 'לעולם לא אשכח את הלילה הזה...'‬
‫"הלילה הראשון במחנה,‬
‫"שהפך את חיי ללילה אחד ארוך."‬
‫אושוויץ‬
‫כולם לרדת!‬
‫לא ידעתי בזמנו מה זה אומר.‬
‫לא ידעתי באיזו מידה נישדד מרכושנו,‬
‫מכבודנו,‬
‫ממשפחותינו.‬
‫מעולם לא עלה בדעתי שהמדים שנתנו לנו‬
‫יהיו תחליף לחיים שאיבדנו.‬
‫או שהמספריים שבהם הנשים גזזו את שיערנו‬
‫נועדו למחוק כל זכר למי שהיינו.‬
‫קדימה! זוזי!‬
‫או שהגבר שהציל את חיי, מאיר,‬
‫הגבר שבו הייתי מאוהבת כעת,‬
‫יחקוק את הקעקוע‬
‫שיסמל שחיי נעלמו.‬
‫גדנסק. את מכירה אותה?‬
‫אבא שלי נהג לקחת אותי לשם כשהייתי ילד.‬
‫לא העיר היפה ביותר.‬
‫עיר מובסת, אדריכלות שחוקה.‬
‫אבל במשך עשר דקות ביום,‬
‫כשהשמש שוקעת,‬
‫זה המראה הכי יפה שראית מעודך.‬
‫אקח אותך לשם יום אחד,‬
‫ואת תשכחי מזה.‬
‫זה לא ייראה אותו דבר.‬
‫מאיר רצה שאילחם בשביל השקיעה ההיא,‬
‫ליום נוסף,‬
‫אבל לא ידעתי אם יש בי רוח לחימה כזאת.‬
‫מעולם לא ראיתי אפלה כזאת.‬
‫יש 74 נאצים על הקיר הזה.‬
‫איתרנו רק 23 בארה"ב.‬
‫אבל שידור מוצפן מרמז שיש רבים נוספים.‬
‫שלא לדבר על מזימות ארורות ותיאום‬
‫בקנה מידה שטרם נתפס.‬
‫- הנה. - מה את עושה?‬
‫בחייך, מינדי, לא עכשיו.‬
‫"לא עכשיו, מינדי'לה", הוא אומר. הוא קשוח אמיתי‬
‫עד שהמרפק של ד"ר פינקלשטיין בטוכעס שלו.‬
‫בסדר. אז עלינו לגלות‬
‫אילו הוראות שידר מפיק התקליטים הזה. ואם יש...‬
‫אם יש משהו חבוי בשיר,‬
‫תהיו בטוחים שמינדי ואני נגלה מה זה.‬
‫אל תזלזלו במה שהאשפה של אדם תגלה לכם.‬
‫הנזירה, תפני לקשרים שלך באם-איי-6.‬
‫תבצעי חיפוש מעמיק על הולשטדר.‬
‫- קשרים, כספים. - טוב, את מרוצה עכשיו?‬
‫- כן. - עבודה יפה.‬
‫תודה.‬
‫גברים הם כמו אריחי ריצוף.‬
‫אם מניחים אותם כהלכה בפעם הראשונה, אפשר לדרוך עליהם‬
‫כל החיים.‬
‫בבקשה, תלכי.‬
‫שלא יעלה בדעתך אפילו שנפנה לילד לפיצוח ההודעה.‬
‫לא אגיד ש"אמרתי לך", אבל בהחלט אמרתי לך.‬
‫הילד לא היה מוכן.‬
‫הוא חלק מהסיבה שחצי מהיחידה הזאת‬
‫עדיין בבית של הולשטדר, מנקה את הבלגן שלו.‬
‫אין לו אף אחד אחר בעולם.‬
‫אז תשכור לו אומנת דפוקה.‬
‫אתה דואג לו כמו שדאגת לה, וזה מסכן אותנו, מאיר.‬
‫הוא לא יכול להחליף אותה.‬
‫זה ידוע לי.‬
‫איש לא יחליף אותה.‬
‫כן.‬
‫למד...‬
‫וו...‬
‫נון...‬
‫יוד...‬
‫משעמם.‬
‫אני משועמם נורא.‬
‫אכלת שבבי צבע כילד?‬
‫כן, כי בריאות הנפש שלך תקינה לגמרי.‬
‫תזכיר לי לדבר עם מאיר על תפקיד מוגבל יותר במעקב.‬
‫כדי שזה יזכיר את קריירת המשחק שלך?‬
‫לא מחלקים פרסי טוני לכל אחד, ג'וזף.‬
‫מאיר אמר לנו להשגיח על הבית עד הבוקר.‬
‫הקיטורים שלך לא ישנו את זה.‬
‫חבר'ה.‬
‫הווילונות זזו הרגע.‬
‫יש מישהו בתוך הבית.‬
‫אתה בטוח שראית משהו, או שזה רק סם ההזיה?‬
‫אני נקי כבר חודשים.‬
‫וזה לא היה סמי הזיה, אלא קוקאין.‬
‫וקוקאין לא גורם לך להזות, אלא להישאר ער כל הלילה,‬
‫ולפעמים לחרבן במכנסיים אם הוסיפו לו חומר משלשל,‬
‫אבל אני יודע מה ראיתי.‬
‫איפה הגופה, לעזאזל?‬
‫לא נראה שיש מישהו בבית.‬
‫מישהו היה חייב לנקות את כל זה. איפה הם עכשיו?‬
‫ואיך הם עברו אותנו? היינו בחוץ כל הלילה.‬
‫אפילו החור של הקליע נעלם.‬
‫רוקסי!‬
‫- זוז לאחור. - לא!‬
‫- היא מפלדה, דביל דפוק! - סליחה!‬
‫אמרתי לך שראיתי מישהו.‬
‫ואני צריכה שתפנה לתחנות משטרה מקומיות‬
‫בנוגע למקרי מוות חשודים שמעורבים בהם קורבנות מעל גיל 50,‬
‫במיוחד כאלה שמתויגים כפליטי מלחמה.‬
‫בסדר, ורון,‬
‫גרימסבי מקבל מידע לפי הצורך, ועוד אין לו צורך לדעת.‬
‫"גרימסבי מקבל מידע לפי הצורך"?‬
‫הפסקת לעבוד באף-בי-איי כשלא שמתי לב?‬
‫אני לא יכולה לבוא אליו עם זה על בסיס תחושת בטן.‬
‫גם ככה הוא מפקפק בכל מהלך שלי.‬
‫היה לי הרבה יותר קל בעבודה אילו היו לי פין ותסרוקת הלוואה וחיסכון של לבנים.‬
‫בבית הרבה יותר קל כי אין לך.‬
‫דרך אגב, אימא שלך התקשרה כשהיית בפלורידה.‬
‫אל תדאגי, נתתי למשיבון לענות.‬
‫שלומה טוב. בדיקות המעבדה שלה חזרו תקינות אתמול.‬
‫למעשה, חשבתי על סומרס.‬
‫האחוק עוד לא החזיר לי צלצול.‬
‫התקשרתי אליו בבית ובעבודה. והמפקד שלו אומר עכשיו‬
‫שהוא יצא לחופשה בגלל ההיריון של אשתו.‬
‫נו? זה העניין.‬
‫העניין הוא שהוא לא אמר לי שום דבר על חופשה.‬
‫ועכשיו הוא מתחמק מהשיחות שלי?‬
‫הוא יכול היה להגיד לי.‬
‫את מספרת לכולם בעבודה מי את בדיוק?‬
‫הם ניסו לבער את האמונות שלנו,‬
‫להפשיט אותנו מהכבוד שלנו, מהמורשת שלנו.‬
‫אבל...‬
‫שלא תטעו,‬
‫הרדיפות שסבלנו מהן‬
‫שייכות לעבר.‬
‫הם זלזלנו בנו פעם אחת,‬
‫אבל זה לא יקרה שוב.‬
‫כי נכה בהם בתנומתם,‬
‫בבתיהם, במקומות הפולחן שלהם.‬
‫כי...‬
‫אתם המורשת של אבותינו.‬
‫אתם צאצאיו של דרווין,‬
‫וזרעכם ימשיך לחיות.‬
‫היי, הגעתם אל רות וג'ונה.‬
‫אנחנו לא נמצאים כרגע, אבל אנא השאירו הודעה אחרי הצפצוף.‬
‫הלו, ג'ונה יקירי.‬
‫אלה מינדי ומורי.‬
‫תצלצל אלינו אם תרצה.‬
‫אנחנו פה למענך.‬
‫היי, ג'ונה, כאן קרול.‬
‫אני דואגת לך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תצלצל אליי.‬
‫הוא מזכיר לי את בני.‬
‫יכולת לתקוע בשופר בחדר השינה שלו, הוא לא היה מתעורר.‬
‫- כן, מי אתה? - אני לוי ליבשטיין.‬
‫אני...‬
‫הייתי...‬
‫חבר טוב של סבתך.‬
‫מעת לעת ייעצתי לה בעניינים משפטיים.‬
‫ניסיתי לדבר איתך בשבעה, אבל אני...‬
‫סליחה, אילו עניינים משפטיים?‬
‫הצוואה שלה.‬
‫נוכל לדבר בפנים?‬
‫כן, ברור. תיכנס.‬
‫- תודה. - פשוט... כן, רק...‬
‫- מה אתה עושה פה, בנאדם? - ניסיתי לישון פה,‬
‫כל הלילה, עד שמהפח אל הנפחת צץ.‬
‫- כל הלילה? יכולת להיהרג. - לא פתחת את הדלת.‬
‫דאגתי, בסדר? תקפוץ לי, כי אכפת לי.‬
‫טוב,‬
‫אני מניח שכדאי לגשת לעניינים.‬
‫העיזבון של סבתך.‬
‫רגע, עיזבון?‬
‫חשבתי שג'ונה עני מרוד.‬
‫לצערי, ההערכה של חברך נכונה, אבל...‬
‫היא הורישה לך את זה.‬
‫הממשלה הגרמנית אולצה לשלם לחלק מהניצולים בגין פשעי המלחמה.‬
‫וואו, 600 דולר שלמים.‬
‫תראה את זה.‬
‫כמה נדיב מצידם.‬
‫למה היא לא פדתה את זה?‬
‫בחיי, היא רצתה שאתה תקבל את זה.‬
‫יש עליה סיפור,‬
‫אגדי למדי מהמחנות.‬
‫שמה הלך לפניה בכל מקום.‬
‫זה היה לילה כמו כל לילה, אני מניח.‬
‫סבתך חיכתה עד רדת החשכה כדי ללכת לשירותים.‬
‫אבל זה היה מסוכן.‬
‫כשהיא יצאה, היא ראתה שלוש נשים מתלחשות בחצר.‬
‫כשהיא שמעה...‬
‫בלי דיבורים!‬
‫נערה צעירה פסעה לפניה בלי לשים לב.‬
‫על מה את מסתכלת?‬
‫הנערה קפאה.‬
‫מה את עושה פה בחוץ?‬
‫כשהשומר ניגש אליה עם אקדח מונף,‬
‫רות נעמדה ביניהם,‬
‫ואפשרה לנערה להימלט.‬
‫רות ידעה‬
‫שגורלה ייגזר בגלל זה.‬
‫אז...‬
‫היא דחפה את ראשה אל האקדח.‬
‫מעשה קטן של התרסה.‬
‫אבל הוא לא ירה בה.‬
‫רות מעולם לא גילתה למה.‬
‫אבל היא הצילה את חיי הנערה ההיא.‬
‫היית במחנות איתה.‬
‫לא.‬
‫אשתי הייתה.‬
‫אשתי הייתה הנערה שהיא הצילה.‬
‫- זה מה שנקרא ביצים. - כן.‬
‫אנחנו קוראים לזה "חוצפה". אבל, כן.‬
‫סבתך הרבתה לדבר עליך, ג'ונה.‬
‫היא אמרה‬
‫שאתה דומה לה מאוד,‬
‫אבל אתה פשוט עדיין לא יודע את זה.‬
‫אז איך השיקסע נכנסה?‬
‫שום מושג. צפינו בבית כל הלילה.‬
‫למורת רוחי.‬
‫מה שאני לא מבין, זה למה לטרוח‬
‫לסלק את הגופה שלו‬
‫כשהם יכלו פשוט להזמין לנו משטרה?‬
‫זה פשוט.‬
‫לנאצים היה עניין רב יותר להגן על הסוד שלהם, מאשר לחשוף אותנו.‬
‫השאלה היא, על איזה סוד הם מגינים?‬
‫התשובה היא, שנחזור לעבודה.‬
‫נאתר את בני הזונות הגרמנים האלה,‬
‫- ונהרוג אותם. - חזרה לעבודה? מאיר!‬
‫זה מטורלל. ייתכן שהם עלו עלינו.‬
‫אם כבר, האישה הזאת היא הוכחה...‬
‫אז נמצא אותם לפני שהם ימצאו אותנו.‬
‫לך דע!‬
‫היי, אמריקה.‬
‫לוני פלאש פה לצד יולנדה,‬
‫מציגים לכם קצת ידע באחר צהריים נאה זה.‬
‫מי מוכן לקצת ידע?‬
‫הפרק שלנו נקרא "איך למצוא נאצי".‬
‫עצות מועילות לזיהוי השמנה והסולתה של היטלר בחיי היומיום.‬
‫- מוכן, לוני? - מוכן, יולנדה.‬
‫מספר אחת, זו עצה קלה.‬
‫אם השכן שלך מנפנף לשלום בזווית של 45 מעלות,‬
‫ומזמין אותך אליו לראות את ארון-הכבשן שלו‬
‫שהוא בנה במוסך, אולי כדאי שתוותר על זה.‬
‫ייתכן שנאצי גר בשכנותך.‬
‫יולנדה, מספר שתיים?‬
‫אנשים לבנים.‬
‫עצה טובה, יולנדה.‬
‫שלוש.‬
‫אם חברך לכיתה מצייר צלב קרס במחברת או על חבר,‬
‫יש סיכוי שבן הכיתה הזה הוא מעריץ של היטלר.‬
‫יולנדה, ארבע?‬
‫אנשים לבנים.‬
‫יולנדה, לא כל הלבנים נאצים.‬
‫אבל, לוני, כל הנאצים הם אנשים לבנים.‬
‫טוב, זהו זה, פחות או יותר.‬
‫זה לא תמיד קל, אבל מי יודע,‬
‫אולי העצות המועילות האלה יצילו יום אחד את חייך.‬
‫- נכון, יולנדה? - נכון, לוני פלאש.‬
‫בסדר, חבר'ה, תעמיסו.‬
‫המקום החדש מוצא חן בעינייך?‬
‫הוא מושלם.‬
‫מעולה.‬
‫אתן לך עודף. שנייה.‬
‫בבל קומיקס‬
‫תיהנה.‬
‫היי, בוטי,‬
‫אתה יכול לתת לנו רגע לבד?‬
‫אולי תביא גזוז?‬
‫כן, ביקשת, קיבלת.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫באתי לבדוק מה שלומך.‬
‫נעלמת אתמול בערב בטיל.‬
‫כן, אני לא סובל עינויים כמוכם.‬
‫אני מתנצל.‬
‫"אין אדם נתפס בשעת צערו" על דברים שאמר.‬
‫זה מהתלמוד.‬
‫לו רק נאמר, "אין אדם נתפס בשעת צערו" על דברים שעשה.‬
‫אתה מצר על מה שקרה להיינץ ריכטר?‬
‫- לא. - לא?‬
‫לא, אני לא.‬
‫אני לא. אני...‬
‫צר לי שלא אני זה‬
‫- ששחט את המניאק, אבל... - אבל הולשטדר היה שונה, נכון?‬
‫זה היה שונה כשהיה מדובר בה.‬
‫אתה חושב שהולשטדר לא קשור אליה?‬
‫אליך?‬
‫כך שלא היית אמור לקחת חלק במה שקרה לו,‬
‫כך אתה חושב?‬
‫אני מבין למה אתה חושב ככה.‬
‫הדבר היחיד שאתה יודע על השואה‬
‫זה מה שאתה קורא בספרי ההיסטוריה שלך.‬
‫אבל אנחנו חיינו את זה.‬
‫ניצלנו מזה.‬
‫כולנו הכרנו הולשטדר כלשהו.‬
‫מה שאנחנו מנסים לוודא זה שלא נכיר יותר הולשטדר.‬
‫אני חייב את חיי לסבתך.‬
‫החרטה הכי גדולה שלי הייתה‬
‫שלא יכולתי להגן עליה.‬
‫אני חב לה להגן עליך.‬
‫אם אתה רוצה להגן עליי, נראה לי שאתה פשוט צריך להניח לי.‬
‫בבקשה.‬
‫היי.‬
‫מי היה האיש הזה?‬
‫סתם חבר של סבתא שלי.‬
‫- תודה. - כן.‬
‫תוכל לעשות לי טובה?‬
‫אם מישהו אחר יבוא הנה לחפש אותי, תוכל...‬
‫פשוט להגיד להם שאני לא עובד פה יותר?‬
‫כן, אני...‬
‫עברתי את מכסת הביקורים של מצעד היהודים הגריאטריים.‬
‫אין בעיה, גבר.‬
‫יודע מה? תתקשר לצ'יקס.‬
‫תגיד לו לבוא לקוני איילנד.‬
‫ולהביא גראס.‬
‫- טונות של גראס. - בסדר.‬
‫צ'בי צ'ייס מרילנד‬
‫קיבלתי הודעה בשירות המענה.‬
‫יש איזו בעיה?‬
‫תגיד לי אתה.‬
‫הקולונל אמרה לי לחכות בסבלנות, ומאז יש רק צרצרים.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה בנוגע לכך?‬
‫אם היא חושבת שביליתי את השנה האחרונה בליקוק לנשיא,‬
‫כדי לשבת על הספסל כשאנחנו עומדים מול השער...‬
‫כשאתה נכנס למשחק הזה,‬
‫היא גורמת לך להרגיש שאי אפשר בלעדיך, נכון?‬
‫עד שאפשר.‬
‫כמו קלאוס ריינהארט.‬
‫חשבתי שקלאוס התאבד.‬
‫עכשיו אתה יודע למה.‬
‫עדיף מוות במו ידיו מאשר בידיה.‬
‫תראה...‬
‫אני חושב שנוכל לעזור זה לזה.‬
‫שמור לי ואשמור לך.‬
‫כן, אני לא נוהג כך.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫"מה זה, לעזאזל?"‬
‫זו מכונת תפירה.‬
‫זה ג'וינט, בן זונה, תעשן אותו.‬
‫בחיי, זו התנצלות ביתית מסוג א'.‬
‫התנצלות? על מה?‬
‫שהשארנו אותך לבד עם שדי הגיהינום.‬
‫הם יכלו לכסח לך את הצורה.‬
‫היינו צריכים ללכת איתך.‬
‫- אנחנו מתנצלים. - כן, אני מתנצל.‬
‫סליחה.‬
‫תשכחו מזה.‬
‫אני רק רוצה להשאיר את זה מאחורינו, טוב?‬
‫אין צורך להרחיב.‬
‫אתה עובד עליי. רובין?‬
‫- אף אחד לא רוצה להיות רובין. - אין לי תחושה באוזניים.‬
‫אתה מטורף. תראה.‬
‫רובין היה מסודר.‬
‫הוא רכב על ההצלחה של באטמן, הוא בילה עם הבחורות שלו.‬
‫- לגמרי. - הוא אפילו גרם לבאטמן לנקום‬
‫את מות הוריו.‬
‫הוא לא נאלץ ללכלך את ידיו.‬
‫נראה לי שמגיע לרובין פרס ראשון‬
‫על היותו גיבור-העל הכי נחוץ בכל הזמנים.‬
‫הוא יותר גיבור-העל הכי מיותר בכל הזמנים.‬
‫לא, טוב, תקשיב לי.‬
‫באטמן היה ממש אפל בליבו, נכון?‬
‫אבל הוא עדיין נאלץ להציל את העולם.‬
‫ובלי רובין, הוא היה עובר לצד האפל לעד,‬
‫וכולנו היינו נדפקים.‬
‫אני פשוט מתחבר לזה, זה הכול.‬
‫מתחבר למה?‬
‫לניסיון להסיט מישהו מהצד האפל שלו.‬
‫אתה יודע למה תוכל להתחבר?‬
‫למה?‬
‫תוכל להתחבר לכל גיבורת-על עם נרתיק עצום.‬
‫בסדר. שיהיה.‬
‫אין שום פסול ברצון להישאר בחיים.‬
‫נו, שלום, רון.‬
‫תודה על הפגישה.‬
‫כמעט שלא באתי.‬
‫- גרימסבי שוב מציק לי בגלל איזו חקירה. - כן.‬
‫אני חייב להודות‬
‫שכשפנית אליי לבדוק מהגרים מארצות הקור‬
‫שמתו בנסיבות מסתוריות,‬
‫לא ציפיתי שאמצא הרבה.‬
‫כשאתה אומר את זה ככה, גם לי זה נשמע לא טוב.‬
‫אבל צדקת.‬
‫בשנה האחרונה בלבד היו 11 קשישים שונים‬
‫שנהרגו בנסיבות חשודות.‬
‫ארבעה מהם היו רשומים כפליטי מלחמה.‬
‫ואחד מהם הזדכה על ציוד רק אתמול.‬
‫ג'ין מרטין, נרצח בחנות הצעצועים שלו במרכז העיר.‬
‫- הבלשים עובדים כרגע בזירה. - אגש לשם.‬
‫הייתה לי תחושה שתגידי את זה.‬
‫הבלש הממונה הוא פרקר. הודעתי לו שאולי תגיעי.‬
‫אני מודה לך על זה.‬
‫תודה.‬
‫אז תספרי לי במה מדובר?‬
‫פליטי המלחמה?‬
‫בחייך, מוריס.‬
‫- אנשים כמונו צריכים להתאחד... - "אנשים כמונו"?‬
‫אני יודע מה זה להיות משקיף מבחוץ,‬
‫- לנסות להשתלב איתם. - אתה משתלב איתם.‬
‫לא.‬
‫אני לא.‬
‫בסדר.‬
‫אני חושבת שיש נאצים שחיים באמריקה,‬
‫ומישהו מחסל אותם.‬
‫בפעם הבאה שנלך ל"ג'וניור'ס",‬
‫אחשוב פעמיים לפני שאוכל צ'יזבורגר שני.‬
‫הכול מסתובב.‬
‫כן.‬
‫נדמה לי שאני שיכור.‬
‫לדעתי היית שיכור לפני ארבע בירות.‬
‫רד ממני!‬
‫תן לי שנייה.‬
‫אני בפירוש לא באטמן.‬
‫יותר כמו פאטמן.‬
‫- מה? - הגב הורג אותי.‬
‫וצ'יקס...‬
‫צ'יקס בפירוש לא באטמן.‬
‫הוא לא היה סופג מכות כאלה.‬
‫איזה?‬
‫בוטי, על מה אתה מדבר?‬
‫כמו כשדניס, הוא...‬
‫הוא המשיך להכות אותך ולהכות אותך,‬
‫- שוב ושוב. - הבנתי.‬
‫ואתה קמת שוב ושוב.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫לא ברור לי‬
‫למה אתה ממשיך להתנהג כמו רובין,‬
‫כשתמיד היית באטמן.‬
‫היי, פנו דרך. היי.‬
‫בסדר, תעברי.‬
‫- מילי מוריס? - כן. כשבדקתי לאחרונה. אתה פרקר?‬
‫רוצה ממחטה? די מצחין שם.‬
‫- לא, אני בסדר. - כרצונך.‬
‫בואי נמצא לך כפפות. נוכל לתת לה כפפות?‬
‫דייוויס אמר שלדעתך זה אולי קשור לרצח אחר.‬
‫שני אחרים, אבל זו רק השערה.‬
‫- גם הם היו מעשי שוד? - לא.‬
‫הכסף נעלם מהקופה, זכוכית שבורה, צעצועים סולקו.‬
‫חכה רגע. אני רוצה להביט בו.‬
‫גברת, צריך להעביר אותו לחדר המתים.‬
‫יש לו שם דייט לוהט או משהו?‬
‫פצע דקירה בעורף.‬
‫ובעין, מסתבר.‬
‫נראה קטן מדי בשביל סכין.‬
‫אתערב איתך על קופסת דונאטס שאחד מהחצים ששם נכנס לו לעין.‬
‫השאלה היא, איפה החץ הזה עכשיו?‬
‫לדעתך הרוצח לקח אותו?‬
‫רוצחים.‬
‫ברבים.‬
‫- איך הגעת לזה? - תביט בארובת העין שלו.‬
‫אתה רואה איך הדם נקווה שם בפינה?‬
‫הדרך היחידה שזה יקרה בלי לעקם את הזרוע באופן לא טבעי,‬
‫היא אם אתה ימני. ואז תביט בפצע הדקירה שלו.‬
‫אתה רואה איך הוא נמשך ימינה?‬
‫- הוא שמאלי. - כן.‬
‫זו השערה.‬
‫ייתכן שלא מדובר במטורף אחד,‬
‫אולי שניים.‬
‫לעזאזל.‬
‫איפה זה, לעזאזל?‬
‫את בסדר?‬
‫הן לא מפסיקות לרעוד.‬
‫תדאגי כשהן יפסיקו.‬
‫אני חייבת לזוז הביתה אל מליקה.‬
‫היא דבק רציני מאז שדרנל ואני נפרדנו.‬
‫רוצה לישון איתי כל לילה.‬
‫למען האמת,‬
‫אני לא בטוחה מי זקוקה לזה יותר, היא או אני.‬
‫מה?‬
‫פשוט מעולם לא דיברת איתי על הבת שלך.‬
‫בעבר לא רציתי.‬
‫תשמור על עצמך מפניה, ג'ו.‬
‫אלה בדיוק הגיעו מאיש הקשר שלך באם-איי-6.‬
‫מה את מחפשת?‬
‫לריכטר היה מפתח בחפציו, אבל אני לא מוצאת אותו.‬
‫את מתכוונת לזה?‬
‫להולשטדר יש מפתח זהה.‬
‫זה יכול להתאים לתיבת דואר או לכספת.‬
‫חייבים לספר למאיר.‬
‫ריכטר והולשטדר שלחו הוראות.‬
‫על כמה תרצה להתערב‬
‫שהמפתחות האלה מובילים למי שהורה עליהן?‬
‫הלו?‬
‫זו אני.‬
‫הם מתקרבים.‬
‫ג'ונה היידלבאום‬
‫היי, אתה!‬
‫זו ראיה. תשים אותה בשקית ותתייג אותה.‬
‫- סליחה. - תמתין. תן לי לראות את זה.‬
‫זה מעיל של ילד.‬
‫פרקר, פתחנו את הכספת.‬
‫מה זה?‬
‫מדליה נאצית.‬
‫חבר'ה, תנו לנו רגע לבד?‬
‫מי היא לדעתך?‬
‫טרז בסוס טאקרייה‬
‫הבחורה יהודייה.‬
‫- המלחמה הסתיימה לפני 30 שנה. - כן.‬
‫למה יש לנאצי תמונות שלה?‬
‫האף-בי-איי יטפל בזה כעת.‬
‫זה חייב להישאר בינך לביני. מובן?‬
‫זה תואם לחקירה הנוספת שלך, נכון?‬
‫הנאצי כן, הילד לא.‬
‫תדאג בבקשה שהנשק של ביף יגיע למרתף.‬
‫נשלח אותו לרשויות במקרה הצורך.‬
‫הלו?‬
‫מדבר טרוויס.‬
‫זה האמריקני.‬
‫היינץ ריכטר מת.‬
‫כנראה נרצח על ידי אותו אדם שרצח את גרטל.‬
‫יש סוכנת אף-בי-איי שחוקרת את המקרה.‬
‫היא סבורה שריכטר נרצח על ידי יותר מאדם אחד.‬
‫היא?‬
‫סוכנת אף-בי-איי?‬
‫סוכנת אף-בי-איי כושית.‬
‫מה זה, חג ההפכים?‬
‫אל תדאגי, גברתי,‬
‫אחסל אותה.‬
‫הייתי עושה את זה קודם, אבל כמה שוטרים הפריעו לי.‬
‫איזו התלהבות והתרגשות.‬
‫אין צורך, נערי היקר.‬
‫אם היא תהפוך לבעיה,‬
‫יש לנו ידידים ותיקים באף-בי-איי.‬
‫בנוסף, נשמע שהיא עושה לנו טובה.‬
‫היא צדה את האנשים שגם אנחנו צדים.‬
‫מובן, גברתי.‬
‫יש לי כבר קצה חוט חדש.‬
‫יופי. תתקשר שוב מחר.‬
‫טוביאס,‬
‫למה הבחור האמריקני מציק לך כל כך?‬
‫הוא אמריקני.‬
‫מה יש?‬
‫מה קרה?‬
‫מריאנה לא יצרה קשר.‬
‫היא לא חזרה מהבית של הולשטדר.‬
‫אז גיליתי קשר בין הפדופילים הנאציים.‬
‫סרקתי את מה שהיה לאם-איי-6 על הולשטדר.‬
‫לא היה הרבה, רק כמה רישומים בנקאיים, תדפיסי כרטיס אשראי.‬
‫אבל אז בדקתי את הזהות האמריקנית שלו.‬
‫אריק פולסום, ומצאתי את זה.‬
‫תדפיס כרטיס הדיינרס שלו.‬
‫- בסדר. - מדי יום חמישי,‬
‫הוא נסע למזללת פיצג'רלד בערך ב-15:00. כמו שעון.‬
‫ותראה מה רוקסי מצאה באשפה של ריכטר,‬
‫כשהיא סרקה את המקום.‬
‫שניהם הלכו לשם.‬
‫אולי הם פוגשים מישהו.‬
‫יום חמישי.‬
‫מחר יום חמישי.‬
‫כן.‬
‫וגם אנחנו נהיה שם.‬
‫אותה נעימה בכל שש ההקלטות, אבל עם מילים אחרות.‬
‫אין במילים שום חוט מקשר, אין משפטים חוזרים.‬
‫את שומעת...‬
‫- משהו? - לא.‬
‫- מסר? - לא.‬
‫מקצב?‬
‫אתה יודע, מורי, לדעתי כדאי שנגיד לילדים‬
‫לנסוע לבקתה שלנו בהרי הקטסקיל.‬
‫ואיימי תסיים את תכנון החתונה משם,‬
‫- רק ליתר ביטחון. - לא, תקשיבי, מינדי.‬
‫את סתם תפחידי אותה. הם לא יודעים מי אנחנו.‬
‫לא, המעטתי בערכם של המנוולים האלה פעם אחת בקשר לילד שלי,‬
‫אני לא מוכנה לחזור על זה שוב.‬
‫תקשיבי, אם את...‬
‫זה ג'ונה.‬
‫ג'ונה.‬
‫- כמה טוב לראות אותך. - אפשר לדבר רגע?‬
‫בטח, תיכנס. תרצה לאכול או לשתות משהו?‬
‫- לא, אני בסדר. - טוב.‬
‫- אז... - אלה כל הילדים שלכם?‬
‫כן, יש לנו חמישה. שלושה בנים ושתי בנות.‬
‫אלוהים, כמו כפר קטן שם.‬
‫- בוא. - תשב.‬
‫- סליחה, פה בסדר? - לא. כן!‬
‫יש כרית.‬
‫- אז... - כל הזמן הזה‬
‫גרנו באותה עיר ולא הכרנו אלה את אלה.‬
‫כאילו שלסבתא שלי היו חיים נוספים.‬
‫אני פשוט חושבת‬
‫שסבתך רצתה להפריד בין העולמות שלה כדי להגן עליך.‬
‫להגן עליי מפני מה?‬
‫ממה שהיא ניצלה ממנו.‬
‫ממה שהביא למותה.‬
‫לכן היא לא סיפרה לי על מאיר?‬
‫לסבתך ולמאיר היו יחסים מורכבים.‬
‫- כן. - כי הוא היה מאוהב בה, נכון?‬
‫נכון?‬
‫היא הרגישה אותו דבר לגביו?‬
‫מאיר הציל את חייה,‬
‫אז היא תמיד הייתה אסירת תודה לו על כך.‬
‫הוא גם היה‬
‫תזכורת כואבת לכל מה שהיא איבדה.‬
‫מה קרה? מה מטריד אותך, ג'ונה?‬
‫כולם אומרים לי כל הזמן שאני דומה לה.‬
‫שיש בי רוח לחימה.‬
‫היא הונעה מאפלה שקראתי עליה רק בספרי קומיקס.‬
‫נראה לי שאני לא בנוי לזה.‬
‫לא כמוה.‬
‫אתה‬
‫דומה לה מאוד.‬
‫אתה חזק,‬
‫פיקח,‬
‫עקשן,‬
‫אדיב.‬
‫אל תשכחי חכמולוג.‬
‫אתה דומה לה בדרכים רבות.‬
‫מלבד במה שבאמת חשוב.‬
‫סבתך ניצלה מהמלחמה,‬
‫כך שלא הייתה לה ברירה אלא להיות מעורבת,‬
‫בדיוק כמו שלי ולמורי אין ברירה.‬
‫אבל לך יש, ג'ונה.‬
‫זה מה שהיא אמרה לי בליל מותה.‬
‫בדיוק.‬
‫רות בחרה באפלה,‬
‫כדי שאתה תזכה באור.‬
‫טרז בסוס טאקרייה‬
‫היי. אחר צהריים טובים, הרבי.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫הסוכנת מוריס, אף-בי-איי. יש לך רגע?‬
‫- ברור. - מעולה.‬
‫האם אתה מזהה את האישה הזאת?‬
‫ייתכן שהיא מעורבת בחקירה שלי.‬
‫כן.‬
‫שמה רות היידלבאום.‬
‫היא הייתה חברה פה.‬
‫היא נרצחה בביתה לפני כשבוע.‬
‫איזו טרגדיה.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫אולי עולה בדעתך סיבה שמישהו היה רוצה לפגוע ברות?‬
‫להרוג אותה?‬
‫רות היידלבאום הייתה הגברת הכי מתוקה שהכרתי.‬
‫היא חייתה חיים שקטים מאוד.‬
‫כשהיא לא הייתה פה,‬
‫היא בילתה כל רגע עם הנכד שלה.‬
‫- נכד? - כן, ג'ונה.‬
‫רק הם נותרו זה לזה.‬
‫זה עול כבד מאוד לנער בן 19.‬
‫אנחנו מאיצים את זה, שום דבר.‬
‫אנחנו מאיטים את זה, הופכים את זה, אותו דבר.‬
‫היינו צריכים להגיד לילד את האמת על מאיר.‬
‫לא ממקומנו לספר את האמת הזאת.‬
‫אילו רות רצתה שהוא ידע,‬
‫- אז אלוהים היה מוצא... - אלוהים?‬
‫מה אלוהים קשור למשהו?‬
‫לו היה אלוהים, רות עדיין הייתה בחיים.‬
‫אהרון עדיין היה בחיים. שאמשיך?‬
‫נסתרות דרכי האל.‬
‫הגיוני בערך כמו תפילה.‬
‫את יודעת משהו? לא אנהל את השיחה הזאת שוב.‬
‫דווקא כן, שוטה אתאיסטי.‬
‫ואם חשבת שלא תגיד ברכה בחתונה של איימי,‬
‫אז יצאת מדעתך!‬
‫אני לא מקשיב.‬
‫חכי.‬
‫מינדי, תגבירי את האחרון.‬
‫זה קוד מורס. הוא נקלט במכשיר השמיעה שלי.‬
‫קוד המורס נמצא מתחת למילים.‬
‫כן. קוד מורס.‬
‫יוד-וו.‬
‫נון.‬
‫יוד. יוני.‬
‫אחת-שבע. 17 ביוני.‬
‫אחת, תשע, שבע, שתיים.‬
‫17 ביוני 1972. חכי, יש עוד.‬
‫פה, שלוש, חמש...‬
‫זה סתם ג'יבריש.‬
‫17 ביוני 1972.‬
‫מה קרה בתאריך הזה, לעזאזל?‬
‫אני נראה לך כמו היסטוריון?‬
‫- חייבים לשים עוד קלטת. - מה? בסדר.‬
‫חמש. אחת.‬
‫שישים.‬
‫5 ביוני 1968.‬
‫זה התאריך שבו התנקשו בבובי קנדי.‬
‫4 במרץ 1973.‬
‫זה היום שבו סוכלה ההתנקשות בחייה של גולדה מאיר.‬
‫- 9 במרץ 1977. - ההתקפה על "בני ברית".‬
‫כל קלטת מקבילה לטרגדיה.‬
‫לדעתך, ייתכן שהנאצים‬
‫- מעורבים בכולן? - צריך לשים את הקלטת האחרונה.‬
‫בסדר.‬
‫הנה. בסדר.‬
‫יוד.‬
‫וו.‬
‫למד.‬
‫- יולי... - נכון.‬
‫אחת.‬
‫שלוש עשרה.‬
‫אחת... 19...‬
‫שבעים...‬
‫שבע.‬
‫אוי, לא.‬
‫והשאר...‬
‫השאר זה אותו ג'יבריש, אבל הוא כנראה חשוב מאוד.‬
‫למי אכפת, מורי?‬
‫התאריך הזה, הוא בעוד שבועיים.‬
‫מזללת פיצג'רלד‬
‫המקום הזה חשוף יותר מהשירותים בסטודיו 54.‬
‫קשה להאמין שנאצים נפגשו פה.‬
‫הנזירה?‬
‫לשם הם הלכו.‬
‫בנק? למה את חושבת ככה?‬
‫לא סתם בנק.‬
‫הבנק העולמי הבינ"ל של ציריך,‬
‫נוסד על ידי פרדריק האוזר,‬
‫בנקאי שוויצרי שעזר לנאצים בזמן המלחמה.‬
‫אולי הוא המשיך לעזור להם?‬
‫זה יסביר את המפתחות התואמים.‬
‫אני מתערב איתך שהם פותחים איזו כספת בפנים.‬
‫אתקשר אל מאיר.‬
‫פגוש אותי במאורת העטלף.‬
‫אלוהים!‬
‫שלום!‬
‫דוטי?‬
‫אני ממש שמחה לראות אותך.‬
‫אני מצטערת נורא.‬
‫אני ממש שמחה להיות כאן.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אמרת לי שאתה לא רוצה שאעזוב.‬
‫מתי אמרתי את זה?‬
‫ומה אעשה?‬
‫אנטוש את החתן שלי בעת צרה?‬
‫כשהוא המשפחה היחידה שנותרה לי?‬
‫אין שום מצב.‬
‫אני לא. אין שום מצב.‬
‫מה הריח הזה?‬
‫אני מכינה מוקפץ כמו שאת אוהבת.‬
‫חשבתי שאבשל לשם שינוי.‬
‫הרחתי את זה כבר מהמסדרון.‬
‫מה יש לנו פה?‬
‫בשבילך.‬
‫האב קסידי הביא את זה.‬
‫סבלת נורא מסיוטים,‬
‫אז חשבתי שלא יזיק שהוא יבוא לברך את הבית.‬
‫את יודעת, לשמור על ביתנו נקי מרוחות רעות.‬
‫הכומר שלך היה פה?‬
‫מריה, יש מיטה אחת בדירה הזאת.‬
‫הוא ידע.‬
‫הוא כבר יודע.‬
‫וזה מקובל עליו.‬
‫השאלה היא, למה עלייך זה לא מקובל?‬
‫ג'ונה.‬
‫איפה היית?‬
‫- התקשרתי. תיכנס. - אני יודע.‬
‫פשוט הייתה... תקופה מטורפת.‬
‫בבל קומיקס לו"ז עבודה‬
‫ג'ונה: ב' 20:00-00:00, ד' 16:00-20:00, ה' 20:00-00:00‬
‫למה אנחנו כבר לא מבלים ככה?‬
‫שתי מילים, דניס דאנקן.‬
‫בחייך.‬
‫זאת האמת.‬
‫זו לא הסיבה היחידה וזה ברור לך.‬
‫את הפסקת להתקשר אליי, ולא ההפך.‬
‫זוכר שאבא שלי לקח אותנו ללונג ביץ' איילנד לסופ"ש,‬
‫ובילינו כל היום במכונות המשחק?‬
‫את מתכוונת לפעם ההיא שקרעתי אותך ב"פונג"?‬
‫כן, ממש.‬
‫שחטתי אותך, טמבל.‬
‫מה?‬
‫למה הכול נראה קל כל כך בזמנו?‬
‫כי היה קל.‬
‫חרא.‬
‫אני מאחר לעבודה. אני חייב לזוז.‬
‫זה בסדר שאלך איתך?‬
‫אלוהים, זין!‬
‫הבהלת אותי.‬
‫סליחה.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫אתה טוב.‬
‫אני מחפש את ג'ונה היידלבאום.‬
‫אתה יודע איפה הוא?‬
‫אני לא מכיר אף ג'ונה.‬
‫סליחה.‬
‫לדעתי אתה מכיר.‬
‫נפרדתי ממנו, אתה יודע?‬
‫מדניס.‬
‫זה פשוט היגיון בריא.‬
‫אתה כזה גס רוח!‬
‫- איפה ג'ונה? - בסדר.‬
‫אני...‬
‫אני ג'ונה היידלבאום.‬
‫באמת?‬
‫מצחיק, אתה לא נראה לי כמו יהודון.‬
‫מה קורה?‬
‫אני כן.‬
‫כן, אני יהודי אוכל בייגלים כשרים,‬
‫ניו יורקי עברי קמצן עם אף נשרי.‬
‫זה אני.‬
‫כרצונך.‬
‫ג'ונה, חכה!‬
‫חרא!‬
‫תתעורר.‬
‫תתעורר. היי, תזעיקי עזרה.‬
‫תזעיקי עזרה!‬
‫זין! לא.‬
‫לא! זין! לא!‬