‫אתם שומעים, יהודים?‬
‫זו מוזיקת מלכים!‬
‫של וגנר! של הרייך!‬
‫נפלא.‬
‫עכשיו או לעולם לא.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫תפסיקו את המוזיקה היהודית!‬
‫תפסיקו את המוזיקה היהודית הארורה!‬
‫אתם שומעים אותי?‬
‫לא שמעתם אותי?‬
‫מה אמרתי?‬
‫די!‬
‫תפסיקו!‬
‫מה הבעיה שלכם?‬
‫כולכם רוצים למות?‬
‫תפסיק!‬
‫די!‬
‫תפסיק!‬
‫נו...‬
‫מה זה?‬
‫קדימה!‬
‫די!‬
‫לצעוד.‬
‫מיד!‬
‫קדימה!‬
‫ציידים‬
‫וביום השני‬
‫ברא אלוהים את הציידים.‬
‫- קדימה, בואו. - מאיר...‬
‫- לעבור שוב על התיקים. - לא ידעתי שננהל גנון.‬
‫מעולה, עוד ילד שלא ידעתי עליו.‬
‫ייתכן שיש משהו בחפצים של ריכטר פה אם נחפור,‬
‫אז בואו נתחיל לחפש.‬
‫מר או, אני לא מתכוונת להסתכן במאסר‬
‫מפני שיש לך חולשה לנכד של רות.‬
‫אתה לא משלם לי מספיק בשביל זה.‬
‫את היחידה שהוא בכלל משלם לה, יקירתי.‬
‫על חלקנו מוטלת אחריות.‬
‫מאיר, רותי זיכרונה לברכה,‬
‫רצתה להרחיק את הילד מהמקום הזה.‬
‫- נכון. - הוא נועד להיות פה.‬
‫- לא נכון. - כן, הוא נועד לכך.‬
‫- היא לא רצתה את זה. - הם רודפים אחרי הילד שלי?‬
‫- תבטחי בזה ותראי. - אסגור עסקה עם בילי פרידקין.‬
‫רומן פולנסקי...‬
‫אני הולך למסיבת גן אצל אלי מק'גרו, בסדר?‬
‫- מי זה קרל הולשטדר? - מה אמרת?‬
‫מי זה קרל הולשטדר?‬
‫הולשטדר, כן.‬
‫- ג'ין מרטין, מוכר גם כהיינץ ריכטר? - כן.‬
‫המכתב הזה היה בין חפציו בחנות הצעצועים.‬
‫כל אות שמינית. "שלחו הוראות מספר ארבע..."‬
‫- כן. - "...לקרל הולשטדר.‬
‫- "אושן-וויי 147". - כן.‬
‫"פורט וושינגטון, ניו יורק". זו הודעה מוצפנת.‬
‫- כן. - יש לנו פה "אנציקלופדיה בראון-שטיין".‬
‫אי אפשר לשנות את טבעו של יצור.‬
‫דוב צד, חזיר מחרבן‬
‫ונאצי זומם.‬
‫אין שום "קרל הולשטדר" ברשימה.‬
‫אז נחפש בתיבה.‬
‫קדימה. בואו נעשה את זה.‬
‫כולנו ניכנס לשם?‬
‫- אולי השפם שלך לא ייכנס. - טעות גדולה לערב את הילד.‬
‫את יודעת משהו? אני לא ילד, טוב?‬
‫חגגתי בר מצווה לפני שבע שנים, נזירה.‬
‫שרתי קצת מספר ויקרא, רקדתי לצלילי מונגו ג'רי,‬
‫ואחרי ההפטרה שלי,‬
‫רושל רקנשטיין עשתה לי ביד דרך המכנסיים.‬
‫אני יודע שלדעתך אני אשך לא מפותח,‬
‫אבל אני מבוגר מספיק בשביל לשתות, לעשן ולהתגייס לצבא, אז אני לא ילד.‬
‫ואלא אם בא לך לנסוע לקזינו האינדיאני באוטובוס‬
‫ולגייס מצפינים מהנאוואחו,‬
‫נדמה לי שתזדקקי לי.‬
‫מעידה אחת,‬
‫ואעשה לך דברים טראומטיים כל כך‬
‫שתרטיב בתחתונים כל פעם שתראה אפילו את "מרי פופינס" בטלוויזיה.‬
‫ברור, ילד?‬
‫אתה אוהב חגיגות בר מצווה?‬
‫ברוך הבא לשלנו.‬
‫תורך, לוני.‬
‫אין צורך להציג את כוכב הקולנוע הזה,‬
‫אבל בואו נספר לילד עם איזו שמינייה הוא חוגג, לא?‬
‫תתחילי, רושל.‬
‫שלום, גויים ובנות.‬
‫הציידים מזל טוב, רושל!‬
‫אימא שלה בטח מתמוגגת.‬
‫אם-איי-6 לשעבר,‬
‫כעת את אחראית מבצעים ותכנון לוגיסטי מדליק.‬
‫הנזירה הארייט, נר ראשון בואי להדליק.‬
‫בואו להתפלל איתי הארייט‬
‫הללויה!‬
‫תודה.‬
‫אמן!‬
‫חדר השינה שלי מכוסה בכרזות של יהודי זה, מושך וחלומי.‬
‫לוני פלאש, רב אמן בחיקוי ותחפושות,‬
‫בוא והדלק נר שני.‬
‫לוני פלאש‬
‫זה הוא! זה באמת הוא!‬
‫אלוהים אדירים, השתגעתי על הסרט שלך!‬
‫אתה רוברט רדפורד היהודי, בחיי!‬
‫פעילת הכוח השחור שכל פרט היא רואה, רוקסי ג'ונס מהעיר ניו יורק.‬
‫התבוא הזייפנית‬
‫ומנקת זירות פשע זו להדליק את הנר השלישי?‬
‫שמה את הבול במטרה. רוקסי‬
‫...חודרת כל מנעול וגבר!‬
‫הכוח לעם!‬
‫מדליק, בייבי.‬
‫יש לה חוצפה, לזאת!‬
‫אחרי שלושה סבבים ארוכים בווייטנאם, הביתה שב הנשק האנושי.‬
‫ג'ו מוזושימה, חייל נצחי, בוא והדלק נר רביעי.‬
‫ג'ו‬
‫אלוהים, ברך את אמריקה!‬
‫איזה טוסיק חמוד יש לו.‬
‫אימא, שקט.‬
‫מינדי ומורי, שרדתם את האימה הגדולה מכולן.‬
‫האם תבואו, מומחי נשק ויצרני אבזרים גאונים, להדליק נר חמישי?‬
‫מורי ומינדי‬
‫ולסיום, חגיגת בת המצווה שלי לא הייתה אפשרית‬
‫ללא ענק התכנון הזה.‬
‫מאיר אופרמן, מיליונר ומממן, אשף מזימות ולוחם צדק ראשי,‬
‫בוא והדלק נר שישי.‬
‫מאיר‬
‫טוב, כולם להגיד "צ'יז".‬
‫צ'יז.‬
‫נהדר.‬
‫ועכשיו כשכולנו "משפוחה",‬
‫בואו נמצא את קרל הולשטדר הבן זונה, טוב?‬
‫- תהפכו כל אבן. - לא.‬
‫תבחנו כל תיק בקפידה.‬
‫תבדקו כל מה שקשור לקרל הולשטדר או לאושן-וויי 147.‬
‫אז זו...‬
‫התיבה.‬
‫זה הבית שרות בנתה.‬
‫היא עשתה את זה.‬
‫כמו נוח לפניה,‬
‫רות בנתה כלי שיגן מפני השמדה‬
‫של המינים שבסכנת הכחדה בימינו.‬
‫זיכרון. אמת.‬
‫איך?‬
‫איך היא עשתה את כל זה?‬
‫היא חשפה את כל התיקים והתיעודים המסווגים.‬
‫ראיינה אלפי ניצולים.‬
‫הלוואי שהייתי יודע על כל זה כשהיא עוד הייתה בסביבה.‬
‫היא עדיין בסביבה, קינד'לה.‬
‫התיבה חיה אותה.‬
‫פועמת איתה.‬
‫אתה לא חש את זה?‬
‫היא כאן.‬
‫איפה עליי להתחיל?‬
‫קייפ קנוורל פלורידה‬
‫סומרס.‬
‫סומרס, תפתח!‬
‫גברת, 5:00 בבוקר עכשיו, לעזאזל!‬
‫אדוני, לטובתך,‬
‫תחזור לצפות בפרסומת למשאבת פין, טוב?‬
‫אני עייפה, רעבה ובפלורידה המזוינת.‬
‫אל תתעסק איתי כרגע, הבנת? סומרס!‬
‫- מה את עושה, לעזאזל? - הי.‬
‫עברתי בבית של גרטל.‬
‫מה, היית שם כל הלילה?‬
‫הייתה לי תחושת בטן,‬
‫אז חיטטתי שוב‬
‫ומצאתי את זה.‬
‫אבל נאס"א אמרה שהיא הייתה פליטת מלחמה.‬
‫ולמרות זאת, הנה היא,‬
‫מרוגשת כמו נערה לבנה בקונצרט של אנגלברט המפרדינק.‬
‫אז לדעתך היא הייתה נאצית?‬
‫לדעתי היא הייתה כימאית נאצית.‬
‫חומר הדברה ציקלון בי באיכות תעשייתית.‬
‫זה היה אותו החומר ששימש להמית אותה.‬
‫כפי שאמרתי, התחושה הייתה שזה אישי.‬
‫לדעתי‬
‫גרטל הייתה קשורה באופן כלשהו לתאי הגזים.‬
‫אלוהים.‬
‫איך נאצית נכנסה לארצות הברית?‬
‫אעלה לטיסה הראשונה חזרה לניו יורק כדי לגלות.‬
‫אדבר עם רשות ההגירה ועם האף-בי-איי ונראה מה הם יגידו.‬
‫אחפור פה קצת בעצמי, נראה מה יצוץ.‬
‫אתקשר אלייך אם אמצא משהו.‬
‫היא נראתה קטנה כל כך, לא?‬
‫אבל היא לא נראתה כמו מפלצת. היא נראתה זקנה, קטנה ורגילה.‬
‫מפלצות יכולות להיות קטנות.‬
‫מפלצות יכולות להיות זקנות.‬
‫לעזאזל, מפלצות יכולות להיות אנחנו.‬
‫רבותיי, מדבר הקברניט. אנחנו בגובה 35,000 רגל...‬
‫- מתי נגיע? - תפסיק. תוריד את הרגל.‬
‫אני רוצה לראות את טיילר טייגר בפארק השעשועים.‬
‫- בוטנים? - לא, הוא אלרגי.‬
‫אני אקח.‬
‫בבקשה.‬
‫- בוטנים? - כן, בבקשה.‬
‫זה גרוע?‬
‫האלרגיה שלו.‬
‫היא קטלנית?‬
‫היא עלולה להיות. כן.‬
‫מפחיד.‬
‫איזו דרך למות.‬
‫טוב,‬
‫תהיה בקרוב תרופה.‬
‫לא אשקוט עד שתהיה.‬
‫את ואני, שנינו.‬
‫את יודעת...‬
‫אלרגיות הן המצאה מודרנית.‬
‫כמו דיכאון‬
‫או סכיזופרניה.‬
‫כי פעם הנחנו לטבע לשלוט‬
‫והוא ברר את החולים ואת החלשים ממאגר הגנים שלנו.‬
‫זה שמר אותנו...‬
‫טהורים.‬
‫כיום יש תרופה לכל דבר.‬
‫אבל פתאום כל האוכלוסייה חולה כיום.‬
‫והחולים יצרו כל כך הרבה אלימות וסבל,‬
‫שאדם צריך לעלות לטיסה ולשלם הון קטן‬
‫כדי להצטלם בחברת חיות דמויות אדם כדי לשמור על שפיותו.‬
‫הכול בגלל שאמרנו לדיילת החביבה‬
‫שלילד קטן אסור לאכול בוטנים.‬
‫או אולי כדאי שיאכל, מפני שהוא הרעל.‬
‫וזו‬
‫התרופה.‬
‫אז...‬
‫בוטן?‬
‫הערב, בתכנית "ראשית עם פריסט".‬
‫ביף סימפסון על הטבח הטרגי של משפחתו.‬
‫ביף סימפסון משנה למזכיר המדינה‬
‫אתגעגע בעיקר לדברים הקטנים.‬
‫לאכול פיצה מ"ליטל סיזארס".‬
‫לצפות מכורבלים על הספה ב"סטיב אוסטין".‬
‫להגיד להם, "אני אוהב אתכם".‬
‫הלוואי שיכולתי לעשות יותר.‬
‫הלוואי שזה הייתי אני.‬
‫אבל לוטי שלי תמיד אמרה,‬
‫"אהבה פירושה שלעולם אין צורך לבקש סליחה."‬
‫זו הייתה תכנית מיוחדת של "ראשית עם פריסט".‬
‫ועכשיו חזרה ללוח המשדרים הרגיל,‬
‫"אני והשימפנז".‬
‫אתה לא זוכר אותנו, נכון?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אמי תמיד אמרה, "מורי, יש לך פרצוף שקל לשכוח".‬
‫בין גיל חמש לשמונה היא הציגה את עצמה כל פעם שראתה אותי.‬
‫- סיפור אמיתי. - כן.‬
‫טוב, היית רק זאטוט.‬
‫אולי בן חמש או שש.‬
‫סבתך לקחה אותך לפגוש אותנו במעדנייה של ארט.‬
‫- כן. - אתה זוכר את זה, מורי?‬
‫היית מתוק כמו קוגל.‬
‫אתה דומה לו בדיוק.‬
‫הי, מצאתי משהו.‬
‫רשימה של אנשי האס-אס בבוכנוואלד.‬
‫מוזכר מהנדס נאצי, קרל הולשטדר.‬
‫בוכנוואלד, מהנדס. רות עבור, אלינור.‬
‫כן.‬
‫קרל הולשטדר,‬
‫החלילן מבוכנוואלד.‬
‫הוא היה ראש הטקס של מחנה בוכנוואלד.‬
‫מהנדס רדיו מבריק,‬
‫הוא ניהל את מרכז הבקרה של המחנה.‬
‫אבל בשבתות‬
‫הוא העלה מופע אימים, "הכוכב של בוכנוואלד".‬
‫ערב טוב, בוכנוואלד!‬
‫כאן ראש הטקס שלכם,‬
‫האופטשטורמפיהרר הולשטדר.‬
‫חזרנו לפרק נוסף של‬
‫"הכוכב של בוכנוואלד!"‬
‫זו הייתה תחרות שירה.‬
‫תחרות שירה סדיסטית.‬
‫מדי שבת הולשטדר אסף עשרה גברים‬
‫ואילץ אותם לשיר כדי לשרוד.‬
‫אם זייפת...‬
‫זה רה במול,‬
‫מספר 202659.‬
‫אם שכחת את המילים...‬
‫קדימה, 292540.‬
‫בארץ החסד של אבותינו...‬
‫מישהו שר מהר מדי.‬
‫עד שנותר רק אחד.‬
‫טוב, מר הולשטדר,‬
‫בוא תצטרף אלינו.‬
‫נו,‬
‫איך הציידים מוצאים חן בעיניך?‬
‫הם מבעיתים אותי.‬
‫כן.‬
‫איך בכלל גייסת אותם,‬
‫פרופסור אקס?‬
‫לא.‬
‫טוב...‬
‫פניתי לשדכנית.‬
‫אבל זה לא כל מה שהיא.‬
‫רובע היהלומים 1976‬
‫כן. תודה.‬
‫כן.‬
‫- אלוהים. - שלום, אהובתי היקרה.‬
‫- אני לא מאמינה. - גם אני לא.‬
‫- יקירתי. - בוא שב, מאיר'לה.‬
‫איזו שכונה.‬
‫אני יודעת. מפוארת מאוד.‬
‫- אכן מפוארת. אני שמח שהתלבשתי יפה. - אני יודעת.‬
‫טוב, 30 שנה בשטעטל החדש שלנו במנהטן,‬
‫ולא באת לסעודה המפסקת שלי, לא הגעת לסוכה שלי.‬
‫על מה צריכה שדכנית זקנה וקטנה להודות על הכבוד?‬
‫לא חיפשתי שידוך, הילדה,‬
‫- אם זה מקובל עלייך. - כן.‬
‫כבר 40 שנה שאתה עורג רק לרות.‬
‫זה המקרה העתיק בעולם של "מה יהיה בסופם"‬
‫מאז יעקב ורחל.‬
‫אלוהים.‬
‫יש לך הרבה אמצעי ביטחון בתור שדכנית קטנה וזקנה, לא?‬
‫טוב, אתה יודע,‬
‫תוכל לחשוב על יצור מסוכן יותר‬
‫מאם יהודייה עם בת לא נשואה?‬
‫שדכנית לאור יום.‬
‫אבל אל תמעיטי מערך עצמך‬
‫מפני שהפכת את העיסוק של הינטה לסחורה.‬
‫הכרטסת היא נשק בידייך.‬
‫פותרת בעיות של העולם היהודי.‬
‫לא?‬
‫אז...‬
‫אם לא בשביל כלה, או אפילו דפיקה,‬
‫אפשר לתהות למה הג'נטלמן מפארק אווניו‬
‫בא כל הדרך לראות אותי.‬
‫גש לעניין, יקירי.‬
‫טוב,‬
‫רותי ואני,‬
‫גילינו משהו.‬
‫שני רופאים נאצים‬
‫שחיים פה בקרבנו.‬
‫לכן אנחנו זקוקים לך, הילדה.‬
‫אם אעזור לכם בזאת, זה יעשה רעש.‬
‫בתחום העיסוק שלי, רעש הוא עניין קטלני.‬
‫שלושים ואחת שנה מאז השחרור.‬
‫במהלך הזמן הזה‬
‫שידכתי 345 שידוכים,‬
‫שהביאו לעולם 957 נשמות יהודיות חדשות.‬
‫ו...‬
‫וממש עכשיו יש שבע אמהות לעתיד נוספות.‬
‫זה אמור לספק את השם, מאיר.‬
‫אני מניחה שעם זה מגיעה גם האחריות‬
‫להפוך את העולם לטוב יותר בשביל אותן 957 נפשות.‬
‫אתה אומר שנאצים חיים בקרבנו.‬
‫אני מניחה אם כך שאתה מבקש ממני...‬
‫צוות.‬
‫אני זקוק לאנשים מיומנים ביותר וחשאיים...‬
‫- את מבינה? - זה לא צוות, יקירי.‬
‫- לא. - לא?‬
‫זה מינוי בידי אלוהים.‬
‫זו קהילה.‬
‫שבט.‬
‫אתה זקוק לקבוצה שיודעת לכופף את הכללים.‬
‫קולקטיב שייקח את הצדק לידיו.‬
‫אספסוף, כן, כמו "12 הנועזים".‬
‫תשע מאות חמישים ושבע.‬
‫הילדה,‬
‫אם אלוהים לא שומע את זה,‬
‫סימן שהוא חירש.‬
‫תשע מאות חמישים ושבע.‬
‫עדיין חסרות 5,999,043. כן.‬
‫אבל יש לנו עדיין זמן, נכון?‬
‫כן.‬
‫אז קדימה.‬
‫בוא נמצא לך את הפרחחים האלה.‬
‫פנית לשדכנית בשביל להרכיב קבוצה של ציידי נאצים. זה...‬
‫הדבר הכי יהודי ששמעתי בחיי.‬
‫למה הם הסכימו?‬
‫עם הזמן‬
‫תכיר את הסיפורים שלהם,‬
‫את הסודות שלהם.‬
‫ואולי‬
‫תספר להם את שלך.‬
‫נצא עוד מעט.‬
‫זמן למצוד.‬
‫עצור. לא אושיב את בת הדוד הלווייתנית שלך,‬
‫איילין שקנשטיין הבלתי נסבלת, קרוב אלינו, מורי.‬
‫זו החתונה של איימי. היא תשב איפה שאיימי רוצה שהיא תשב.‬
‫היא עדיין לא התנצלה בפניי על כך שלא הגיעה לארוחת הערב בשמחת תורה.‬
‫- בעלה מת בלילה לפני כן. - זהו, בדיוק.‬
‫- היה לה יום שלם להודיע על ביטול הגעה. - תיכנסי למכונית.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה, בנאדם.‬
‫אני מתערב שלא פגשת מעולם כוכב קולנוע, נכון, אחי המכבי?‬
‫מה העניינים?‬
‫טוב, כן.‬
‫אתה יודע, הפחד נעלם.‬
‫מה? לא. אני...‬
‫אני בסדר, אני רק...‬
‫מפוחד כמו שטרונגול שלא נימול בכנס מוהלים?‬
‫גם אני פחדתי.‬
‫זה נעשה קל יותר. תאמין לי.‬
‫אתה יודע, אהבתי את רות‬
‫כאילו שהיא הייתה הסבתא שלי.‬
‫אילו היא הייתה צעירה בכמה שנים, אולי הייתי אוהב אותה קצת אחרת.‬
‫אתה מבין למה אני מתכוון?‬
‫ממזל אותה טוב.‬
‫ממלא לה את הדג.‬
‫זה דפוק לגמרי, בנאדם.‬
‫היא מצאה אותי ממש בתחתית, בסדר?‬
‫היא כיסחה לי את התחת שאתאפס.‬
‫לא התאפס לי תחת כמו לקריס קריסטופרסון.‬
‫התחת הזה צריך להיות תלוי בלובר.‬
‫הוא סוג של נס.‬
‫אבל היא הצילה אותי.‬
‫- היא הצילה אותך? - כן.‬
‫כן, רות הייתה גברת מיוחדת במינה.‬
‫ומפני שאהבתי אותה, אני אוהב אותך, אחי בנאדם.‬
‫אז אם אחד מהשמוקים האלה יתעסק איתך, אני...‬
‫טוב, אני לא מתכוון להתעסק איתם, כי הם מבעיתים אותי,‬
‫אבל אני בפירוש אגיד, "כן, הם דפוקים לגמרי",‬
‫יחד איתך מאחורי גבם.‬
‫מה שתצטרך, לוני פלאש דואג לך.‬
‫צ'יקס ובוטיהול לא יאמינו לזה לעולם.‬
‫כן. מי זו בוטיקול?‬
‫בוטיהול וצ'יקס. הם...‬
‫- אלה סתם ילדים מהרחוב שלי. - כן.‬
‫לו רק יכלו לראות אותך עכשיו, נכון?‬
‫גיבור-יהודי-על של ממש.‬
‫אל תילחץ, בנאדם.‬
‫יהיה כיף.‬
‫ממש כמו בסרטים, טוב?‬
‫הסרט מסווג נפלא-יהודי‬
‫כולל שפה בוטה בעברית וביידיש‬
‫נאצים, הישמרו לכם הקיץ.‬
‫צבא הלילה בעקבותיכם.‬
‫רייך?‬
‫ממש לא.‬
‫סרטי אוריון מציגים...‬
‫הציידים‬
‫עם הכוכב העולה ג'ונה היידלבאום כ...‬
‫מפצח הצופן‬
‫ג'ונה.‬
‫אתה בסדר? מלמלת לעצמך.‬
‫כן, אני בסדר. אני רק...‬
‫היה לי גירוד קל בגרון,‬
‫שיעול קל.‬
‫צריך לזוז,‬
‫מפצח הצופן.‬
‫שירותי הגירה ואזרחות.‬
‫הי, בטי, זו מילי.‬
‫הטיסה שלי התעכבה, אבל אגיע תוך שעה, כך ש...‬
‫אל תטרחי, מיל. שלפתי את התיק שצלצלת לגביו.‬
‫- כן. - גרטל פישר?‬
‫אין בו כלום.‬
‫מה זאת אומרת שאין בו כלום?‬
‫אני לא יודעת. הוא נוקה. הוא ריק.‬
‫כל התיקים שלך ריקים?‬
‫לא, רק שלה ואחד נוסף.‬
‫נראה כמו אחיה. האנץ פישר.‬
‫האנץ פישר?‬
‫תיקי המשפחה פשוט נעלמו.‬
‫אימא שלי הכריחה אותי להתאמן איתה הבוקר.‬
‫היא הכריחה אותי להשתמש בשיטת הימים הבטוחים.‬
‫אחי, נדמה לך ששיטת הימים הבטוחים היא משהו‬
‫שהיא בטוח לא.‬
‫מדרגות דפוקות.‬
‫הי, כספיג'וני.‬
‫הוא לא יפתח.‬
‫הוא כועס עלינו.‬
‫תצטרך לדבר איתנו, אחי.‬
‫כן, בנאדם, לא היינו צריכים לעזוב אותך.‬
‫- היינו צריכים... - אנחנו מצטערים.‬
‫- בסדר? - לא היינו צריכים להשתפן.‬
‫הוא לא בבית.‬
‫לא ראיתי אותו כבר יומיים.‬
‫יומיים מחורבנים?‬
‫האמת שהתחלתי לדאוג.‬
‫זה מסריח יותר מפות של בתולת ים באורגיה עם דולפינים.‬
‫לאן הוא הלך, לעזאזל?‬
‫גלן רוק ניו ג'רזי‬
‫האנץ וגרטל לא דיברו במשך שנים.‬
‫את יודעת איך שאחים יכולים להתרחק זה מזה.‬
‫אבל כשהבן שלה צלצל בקשר לתאונה,‬
‫הייתי ממש נסערת.‬
‫גרטל הייתה אישה כל כך מתוקה.‬
‫- בבקשה. - תודה, גברת פישר.‬
‫מותר לשאול למה האף-בי-איי מעורב?‬
‫היא עבדה בנאס"א. זה ההליך המקובל.‬
‫למעשה, פרני, קיוויתי שאוכל לדבר עם בעלך.‬
‫טוב,‬
‫זה בלתי אפשרי. לרוע המזל...‬
‫האנץ מת בתאונת דרכים לפני שישה חודשים.‬
‫תנחומיי.‬
‫כן, הוא...‬
‫נהג הביתה מאוחר.‬
‫הוא נשאר לעבוד בשל התפרצות אבעבועות רוח בעיר.‬
‫הוא מעולם לא השאיר אף ילד ללא טיפול.‬
‫המשטרה אמרה שנראה שהמנוע שלו התפוצץ.‬
‫העוצמה עקרה לו את כל השיניים מהפה.‬
‫שמת לב למשהו מוזר לפני שבעלך מת?‬
‫הוא היה עצבני?‬
‫מישהו הטריד אותו?‬
‫לא.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אני פשוט הופכת כל אבן.‬
‫הוא היה נאה מאוד.‬
‫קראתי שכמו אחותו, האנץ היה פליט מלחמה גרמני.‬
‫מה הוא עשה בזמן המלחמה?‬
‫האנץ היה רופא.‬
‫בצלב האדום.‬
‫היה עליו לעזור ליהודים?‬
‫כן.‬
‫איך הוא הרגיש לגביהם?‬
‫טוב, איך כל אחד מרגיש לגביהם, יקירתי?‬
‫הם יהודים.‬
‫סליחה, אוכל להשתמש בשירותים?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫הייתי... תודה שהקדשת לי מזמנך.‬
‫וושינגטון די.סי.‬
‫קפטן הספינה... קירק.‬
‫קפטן קירק, תגיד את זה!‬
‫אלוהים, קפטן קירק!‬
‫זיין אותי, ספוק!‬
‫זיין את מדור טורפדו הפוטון שלי, זין וולקני למחצה!‬
‫- בוקר טוב, סנאטור אוהייר. - לעזאזל!‬
‫את... אדאג שיעצרו אותך.‬
‫אדאג שיהרגו אותך!‬
‫לא, יקירי, לא תעשה את זה.‬
‫אתה מחבב משחקי תפקידים, אז גם אנחנו נצטרף.‬
‫הנה מה שעומד לקרות, מר אוהייר.‬
‫תסיים את הפיליבסטר שלך‬
‫נגד הסרת הסנקציות על סחורות מדרום אמריקה.‬
‫ואם לא,‬
‫התמונות האלה יפורסמו בשערי כל העיתונים‬
‫מפה ועד כוכב הלכת וולקן.‬
‫מי את, לעזאזל?‬
‫אנחנו החבר'ה הטובים, קפטן קירק.‬
‫אנחנו מנסים להציל את העולם.‬
‫בואו ננחית את החרב על קרל הולשטדר, טוב?‬
‫אני אכניס אותנו.‬
‫רוקסי תרים את המסך.‬
‫ג'ו יתלהב מהנוף.‬
‫מורי ומינדי ידאגו לאווירה.‬
‫לוני...‬
‫אתה תעשה מה שזה לא יהיה שאתה עושה.‬
‫מה אני אעשה?‬
‫המבוגרים ידפקו כניסה מרשימה‬
‫כאן, כאן וכאן,‬
‫בכתובת המהוללת אושן-וויי 147.‬
‫מפיק המוזיקה העשיר והמעצבן נמצא באולפן ההקלטה שלו.‬
‫נתפוס את מקומותינו,‬
‫ואז מאיר ירקוד ריקוד קטן,‬
‫יתעלס קצת,‬
‫ויבלה הלילה.‬
‫אז בואו נקיש בקלידים של המענה המעוות הזה, בסדר, אהובים?‬
‫זה נראה כמו מתג 247-בי.‬
‫לא, אידיוט, זה 247-איי.‬
‫טוב.‬
‫- חכי. - אני מחכה.‬
‫קדימה.‬
‫זה כמו רשימת האורחים השלמה‬
‫של מסיבת הווזלין השנתית של פרדי מרקורי.‬
‫שם פיטר, פול ומרי עשו לי בטעות ביד.‬
‫פ', פ' ומ' קלאסי.‬
‫"אריק פולסום."‬
‫שם במה מחורבן כמעט כמו לוני פלאש.‬
‫הי.‬
‫תוכלי לקרוא לי לנארד פלאז'נשטיין מתי שיתחשק לך, בייבי.‬
‫בוא.‬
‫שלום, קרל.‬
‫לילות רבים מדי‬
‫היית הסיוט שלנו.‬
‫עכשיו תרשה לנו להיות הסיוט שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫אדאג שיעצרו אתכם.‬
‫- שיאספו אתכם ו... - יירו בנו?‬
‫ימיתו אותנו בגז? שיקברו אותנו חיים?‬
‫מעולם לא אהבתי את המוזיקה שלך.‬
‫אבל‬
‫לאנשים מסוגך זה היה...‬
‫מוזיקה תמיד שימשה לאלימות,‬
‫יהירות,‬
‫מוות.‬
‫אבל בשבילנו‬
‫מוזיקה היא זיכרון,‬
‫היא מרד,‬
‫היא חיים.‬
‫במוזיקה עמנו שורד.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫מעניק לו את הדבר שבני עמנו לא זכו לו.‬
‫משפט.‬
‫אתם השופט,‬
‫המושבעים‬
‫והתליין שלי, יהודים?‬
‫- יהודים? - לא, אני אף אחד.‬
‫אני רק הקצרן פה.‬
‫הם, המיליונים,‬
‫הם השופט והמושבעים.‬
‫המיליונים שזועקים מהקבר‬
‫לצדק.‬
‫אנחנו תובעים אותך באשמת‬
‫אלף סעיפי רצח‬
‫של יהודים בבוכנוואלד,‬
‫כמו גם באשמת רצח מיליונים‬
‫כשותף לפשע של המשטר הנאצי.‬
‫אז מה אתה טוען להגנתך?‬
‫אני טוען שתלכו לעזאזל.‬
‫נציג כעת את הראיות.‬
‫עדויות של ניצולים.‬
‫רשימה של תפקידים באס-אס המציינת שקרל הולשטדר‬
‫הוא האופטשטורמפיהרר באס-אס.‬
‫לסיום, צילום מתיעוד נאצי שמזהה את האדם הזה‬
‫כקרל הולשטדר.‬
‫תוכל לאשר שזה אתה, אדוני?‬
‫זה אני, כן.‬
‫אבל אני לא ביצעתי את הדברים שאתם מאשימים אותי בהם.‬
‫יש לנו עדויות.‬
‫- הנה. - תיאורים ממקור ראשון של ניצולים.‬
‫מהירם פלאושטיין.‬
‫הוא מברוקלין, ניו יורק.‬
‫ניצול מבוכנוואלד.‬
‫ומרפי שניידר,‬
‫ניצול מבוכנוואלד.‬
‫מג'רום פוטניצקי.‬
‫מ...‬
‫ממרדכי קלינגר.‬
‫מאלכסנדר כהן.‬
‫מלילי אדלמן.‬
‫מלודוויג קלוץ.‬
‫מסמואל קאנטר.‬
‫משלמה וקסמן.‬
‫אני...‬
‫זו תעמולה.‬
‫אלה שקרים.‬
‫רוקס.‬
‫קרל הולשטדר, באישום של אלף סעיפי רצח,‬
‫נמצאת אשם.‬
‫לכו לעזאזל!‬
‫העזאזל לא גרוע‬
‫כמו הדרך אליו.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫- שב. - ברור.‬
‫- בסדר. - מה זה?‬
‫זו תחנת רדיו ביתית. הם משדרים משהו.‬
‫הם מתקשרים אלה עם אלה,‬
‫זה מה שהם עושים.‬
‫- כן. - משדרים מה?‬
‫נכון.‬
‫כן, בואו נראה מה קורה בשידור חי.‬
‫שתי סירות קטנות בלילה בים.‬
‫עשרה ברווזונים באסם.‬
‫שש אמהות עברו מזרחה.‬
‫וילד קטן נולד.‬
‫רחוב סומסום של הרייך השלישי מעורר צמרמורת.‬
‫תזכירי לי לעולם לא להשמיע את זה לילדיי העתידיים.‬
‫אזכיר לך קודם לא להוליד.‬
‫אולי אלה "הוראות מספר ארבע"?‬
‫אולי הם שולחים הודעה מוצפנת היטב?‬
‫מוטב שנשתיק את המנוולים האלה.‬
‫חכי. תשלטי בעצמך, לא.‬
‫אם תעצרי את זה, הם ידעו, לא?‬
‫- הם ידעו שעלינו על עקבותיהם. - כן, הם ידעו.‬
‫לאן זה משודר?‬
‫כמה רחוק? לכמה אנשים?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫נצטרך לנתב מחדש את הסנכרון...‬
‫בסדר, תגלו את זה במהירות.‬
‫בינתיים‬
‫אגרום לפסנתרן לשיר לנו שיר.‬
‫- אצטרך להסיר את החלק האחורי. - אז תעשה את זה.‬
‫שלום, קרל.‬
‫החקירה הזאת יכולה להיות‬
‫נטולת או רוויית כאב.‬
‫זה תלוי בך.‬
‫מה דעתך?‬
‫תן לי לשאול אותך,‬
‫עם מי אתה מתקשר?‬
‫מה אתה משדר?‬
‫שירי ערש לילדים.‬
‫- כן. - וגם משדר סימפוניות.‬
‫אופרות.‬
‫אפילו את אבבא כשמתחשק לי.‬
‫אני מחלק לפעמים מתנות למתקשר הראשון.‬
‫בסדר, ג'ו.‬
‫נראה לי שאנחנו מוכנים.‬
‫האוזניים הן האיבר הרגיש ביותר בגוף.‬
‫הן שולטות בשיווי המשקל ובתפקודי הגוף.‬
‫אז, קרל,‬
‫הזדמנות אחרונה.‬
‫כן.‬
‫בסדר, ג'ו, בוא נעשה את זה.‬
‫מה אתה משדר?‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לעזאזל!‬
‫תפסיקו, בבקשה.‬
‫חרא, בחייך, בנאדם.‬
‫עוד תפוצצו לו את עור התוף. תפסיקו.‬
‫מה אתם עושים, לעזאזל?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫האוזן שלו מדממת!‬
‫- תפסיק, בנאדם. - אנחנו יודעים.‬
‫אלוהים אדירים, אני רק...‬
‫הם שולחים לי קלטות בדואר, אני...‬
‫אני משדר אותן, זה כל מה שאני עושה.‬
‫מי אומר לך לשדר אותן?‬
‫יש אדם.‬
‫אדם אחד, אני לא...‬
‫הוא היחיד שראיתי אי פעם.‬
‫ריכטר?‬
‫אני לא מכיר שום ריכטר.‬
‫אני נשבע שלא.‬
‫אני לא יודע מה שמו.‬
‫אנחנו לא משתמשים בשמות האמיתיים שלנו.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הוא סתם אדם, כמוני.‬
‫אדם שהובא לכאן.‬
‫הובא לכאן? הובא בידי מי?‬
‫בידיכם!‬
‫מאיר'לה, צריך אותך עכשיו.‬
‫זה משודר לניו יורק, ניו ג'רזי וקונטיקט.‬
‫תשגיח עליו.‬
‫אלוהים אדירים. מים.‬
‫מים.‬
‫אלוהים.‬
‫- לא עשיתי מה שהם אומרים. - שתוק, בנאדם.‬
‫אבל הייתי בגילך כששמעתי אותו בפעם הראשונה.‬
‫לא בא לי לשמוע סיפורי מעריצים על היטלר.‬
‫לא היטלר.‬
‫וגנר.‬
‫אבא שלי היה אדם אכזר.‬
‫הוא האמין שמוזיקה היא דבר חלש.‬
‫אם העזת אפילו להמהם הוא היה מכה אותך עד לעילפון.‬
‫כשהייתי בן 17 שמעתי אותה,‬
‫מאולמות התזמורת הפילהרמונית של ברלין.‬
‫מעולם לא רציתי לפגוע באף אחד.‬
‫הייתי רק נער...‬
‫מילאתי פקודות.‬
‫אולי כמוך.‬
‫שתוק.‬
‫- שתוק. - אם תמשיך בדרך הזאת,‬
‫גם אתה תשמע זאת.‬
‫לנצח.‬
‫הצלצול באוזניך.‬
‫לכן‬
‫גרמתי להם לשיר.‬
‫כדי להחריש זאת,‬
‫את הצלצול,‬
‫כדי שאוכל לשמוע שוב את המוזיקה.‬
‫מים.‬
‫בסדר.‬
‫- אני צריך מים, בבקשה. - בסדר.‬
‫בבקשה. תודה.‬
‫תרים את הראש.‬
‫לעזאזל.‬
‫הי, תירגע.‬
‫אם תרצה שהילד יחיה,‬
‫תשחרר אותי.‬
‫- לעזאזל. - לא!‬
‫- אלוהים. - מה?‬
‫מה עשית, לעזאזל?‬
‫הוא היה קצה החוט היחיד שלנו,‬
‫- חתיכת ילד מזדיין! - בסדר.‬
‫- זה בגללך! אהרוג אותך. - קדימה, בנאדם.‬
‫- חתיכת ילד מחורבן! - אתה בסדר. בנאדם.‬
‫הילד פישל והביא למותו של הולשטדר.‬
‫זה הפיל את השידור.‬
‫אנחנו חייבים לזוז.‬
‫אנחנו חייבים לזוז. בואו, קחו מה שתוכלו.‬
‫קחו את זה.‬
‫ג'ונה.‬
‫זה בסדר, ג'ונה.‬
‫- חרא. - בוא הנה, ג'ונה.‬
‫לא, אני גרמתי למותו.‬
‫לא. נאצי, כן.‬
‫והוא היה הורג אותך.‬
‫לולא ג'ו, הוא היה הורג אותך.‬
‫התכוונתם להרוג אותו גם אם הייתם משיגים כל מה שרציתם?‬
‫בכל זאת הייתם הורגים אותו?‬
‫הייתי עושה צדק. כן.‬
‫לא.‬
‫חרא, היינו צריכים להסגיר אותו.‬
‫- מה? - היינו צריכים להסגיר אותו.‬
‫- יכולנו להסגיר אותו. - למי?‬
‫למי היינו מסגירים אותו?‬
‫למשטרה המזדיינת!‬
‫- לאף-בי-איי. - לא, ג'ונה, אמרתי לך.‬
‫האנשים שמטפלים בדברים האלה.‬
‫אמרתי לך קודם, לא?‬
‫בארץ הזאת‬
‫אלת הצדק אולי עיוורת לכולם,‬
‫אבל לרבים מאיתנו היא גם חירשת.‬
‫אתה יודע כמה נאצים ארה"ב הוציאה להורג בנירנברג?‬
‫שנים עשר.‬
‫שנים עשר פושעים‬
‫מתוך שמונה מיליון.‬
‫והם צועדים שוב,‬
‫החיילים הנצחיים האלה,‬
‫המפלצות האלה.‬
‫אין פלא שהם חשבו שיוכלו לבוא לכאן.‬
‫כך שנותרנו אנחנו‬
‫לעשות את מלאכת האל.‬
‫מלאכתה של רות, ג'ונה.‬
‫רות.‬
‫בוא. אנחנו מפספסים את המעריב.‬
‫מה זה מעריב, לעזאזל?‬
‫זו תפילת הערב.‬
‫להגיד קדיש אבלים על רות.‬
‫לא, אני לא מאמין בזה.‬
‫ג'ונה, לא משנה אם אתה מאמין בזה או לא.‬
‫לא אכפת לי אם אתה מאמין בסנטה קלאוס.‬
‫זה לא משנה. זה נוגע לרות, לא לך.‬
‫חובתה של משפחתה של רות להתפלל לנשמתה,‬
‫ואם הייתה אי פעם נשמה שראויה לכך, זו הנשמה שלה, לא?‬
‫בוא, ג'ונה.‬
‫וסט וילג' ניו יורק‬
‫לא הבאת לי מזכרת?‬
‫אוזני מיקי או משהו?‬
‫כמה התגעגעת אליי?‬
‫מה הבעיה, מאמא?‬
‫ידעתם, אנשים חושבים‬
‫שציפורי הפלמינגו ורודות.‬
‫זו טעות נפוצה.‬
‫הן לבנות.‬
‫לבן טהור.‬
‫הדם האדום של המזון שהן אוכלות,‬
‫של הטרף שלהן,‬
‫הוא שנותן להן את הצבע.‬
‫למה בדקת בנוגע לגרטל פישר, בלש?‬
‫מה גילית?‬
‫זה בסדר.‬
‫אני יודע שמתח רב יכול להזיק לתינוק.‬
‫אז אולי נשחק משחק קטן במקום זה?‬
‫בהשראת עופות, כמובן.‬
‫ברווז.‬
‫אווז.‬
‫הייתה תמונה‬
‫של גרטל עם היטלר.‬
‫היא הייתה נאצית.‬
‫מי מלבדך יודע על כך?‬
‫אף אחד מלבדי.‬
‫מבדר.‬
‫עוד סיבוב.‬
‫ספגטי.‬
‫כדור בשר.‬
‫היא סוכנת אף-בי-איי.‬
‫היא... שמה מילי.‬
‫מילי מוריס.‬
‫הנזל וגרטל, את מכירה את הסיפור הזה?‬
‫שני ילדים גרמניים עם שיער בלונדיני ועיניים כחולות‬
‫מוצאים איזו מכשפה זקנה ועשירה שחיה ביער.‬
‫והם...‬
‫הילדים טוענים שהמכשפה רוצה לאכול אותם חיים.‬
‫להשתמש בדם הנוצרי הטוב שלהם כמזון.‬
‫כך שהילדים הגרמניים‬
‫דוחפים אותה לתנור,‬
‫צופים בה נשרפת בעודה בחיים וגונבים את אוצרותיה.‬
‫וזה הסוף הטוב.‬
‫נראה לי‬
‫שהמכשפה הייתה יהודייה.‬
‫לדעתי הם קראו לה מכשפה, אבל...‬
‫אבל הם בעצם התכוונו ליהודייה.‬
‫האישה היהודייה הזקנה שחיה ביער,‬
‫גורשה מהעיירה מבלי שפגעה באיש,‬
‫ואז הנוער ההיטלראי פשוט שרף אותה בעודה בחיים.‬
‫כן.‬
‫אגדות לא נכתבות בשבילנו,‬
‫אבל אנחנו אלה שנועדו להילחם במפלצות, את מבינה?‬
‫אכתוב לך אגדה.‬
‫חדשה.‬
‫בשבילך ובשבילי.‬
‫- הלו? - ראית אותי ב"ראשית עם פריסט"?‬
‫ב"פוסט" קראו לי,‬
‫"אמיץ יותר מדיילת במטוס 747 חטוף על ידי פלסטינים."‬
‫תעביר לי אותה, בבקשה, חבוב?‬
‫בנוגע למה?‬
‫מה?‬
‫קרטר אצלנו בכיס, הנמלים,‬
‫- הסנקציות. - נהיה בקשר‬
‫אם תהיה סיבה להיות בקשר.‬
‫- אמן. - אמן.‬
‫כל אלה שאומרים קדיש אבלים, הישארו לעמוד‬
‫ונכבד את אלה שהלכו לעולמם.‬
‫גם אתה תשמע זאת,‬
‫צלצול באוזניך.‬
‫- אמן. - אמן.‬
‫מותר לי להגיד את זה גם עליו?‬
‫על מי?‬
‫לא, אני לא מסוגל.‬
‫- אני לא מסוגל. - לא.‬
‫לא, מינדי'לה.‬
‫ג'ונה?‬
‫מה? ג'ונה!‬
‫ציידים‬
‫שעות קודם לכן‬
‫פיצוץ מרחוק עשרה מטר‬
‫13 ביולי‬