EN NETFLIX-SERIE
Folk ændrer sig på én af to måder.
Med tiden, når livet hærder os,
eller pludseligt, fordi noget stort gennemtvinger forandringen.
Det kan værre tab, smerte, traumer, kærlighed…
Store ting.
Jeg måtte ændre mig meget.
Jeg blev god til det.
I har det fint, ikke? Ingen følelsesmæssige ar?
Jeg vil ikke være så god til traumer.
Mine børn skal ikke vide, hvordan det føles.
Ginny!
-Åh gud. Max.
Det er jeg virkelig ked af.
Er du okay? Hvilken fase er vi i? Græder vi? Kaster vi op?
Det har været forfærdeligt.
Jeg ved det ikke. Det har været et intenst døgn.
Ja.
Undskyld. Jeg forstod det ikke, da Sophie gik fra dig.
-Det er det værste. -Det allerværste.
-Jeg ved ikke, hvad jeg har gjort. -Ingenting.
Sikkert ikke. Jeg hader mænd.
Så bliv homo. Homo er sjovt.
-Mænd er dumme. -Mænd er dumme.
Hvordan går det?
Åbenbart dårligt.
-Kom, vi skal have engelsk. -Nej.
Vi skal derhen nu.
-Elsker dig. -Hej.
DU ER LÆKKER I DAG
-Hvad? -Jeg må sige det til nogen.
Ikke Ginny. Hun er knust efter bruddet, og Marcus er skidesur,
men jeg kyssede Silver, og hendes læber er sindssygt bløde.
Og vi har sms'et.
-Har Marcus og Ginny slået op? -Ja. Han slog op med hende.
Fjols.
Du ser godt ud. For Silvers skyld?
Ja. Ja, det er.
Okay.
-I kommer da i aften, ikke? -Jo, selvfølgelig.
Min fætter har skaffet en kasse bajer og en flaske vodka.
-Du er ude af kontrol, mand. -Ude af kontrol!
Jeg har lyst til at drikke mig i hegnet. Så I bliver bekymrede for mig.
Bare rolig, det er vi allerede.
Det er stort set som i Romeo og Julie.
Har I ikke slået op?
Marcus, du virker som en social fyr, der elsker at feste.
Vil du med hen til Brodie?
Okay, sæt jer ned.
Vær stille.
Find jeres plads, og tag bøgerne frem.
Vi skal tilbage til Verona og Romeo og Julie.
Nu skal vi tale om temaer. Ikke memes, temaer.
Hej, skat. Er Zach ikke i skole i dag?
Hej, kammerat. Hvad så?
Gil, jeg tror ikke…
-Kan vi tale sammen? -Gil.
Undskyld. Jeg blev bare så vred i går.
Du ved, at jeg aldrig vil gøre dig eller din mor fortræd.
Jeg vil ikke tale med dig, far.
Okay. Du har brug for lidt tid. Det forstår jeg godt. Stor aften.
Vi tales ved snart.
Det kan du ikke. Jeg har rettigheder.
Jeg gør ingenting. Han er ked af det.
Så må du tale med ham.
Ellers gør jeg dit liv til et helvede.
Har du en pistol?
Det havde Janie. Hvorfor ikke mig?
Du er ikke morder.
Du slår ikke Austins far ihjel.
Så let slipper du ikke. Du hænger på mig, G.
Værsgo, Max.
-Sophie. -Tak.
Flyt dig, Joe!
Vi får travlt i morgen. Lokal Lørdag.
Hvorfor er du så nedtrykt? Er det ikke godt, at vi får travlt?
Jo, det er skidegodt.
Det er en fin idé. Sådan er Georgia jo.
Hun tænker bare på alt.
Vidste du ikke det? At der ikke er noget, hun ikke tænker på?
Gudfader.
-Og hvorfor er du nedtrykt? -Marcus har slået op.
-Det er jeg ked af. -Jeg føler mig vraget.
Hør her, det er noget lort at blive afvist,
men det siger ikke noget om os. Det er bare livet. Timingen.
Den slags sker.
Om os?
-Hvem har afvist dig? -Nej.
-Hvad? -Hvad?
Du var så god i Wellington.
-Ja, det var jeg virkelig. -Åh ja.
Der har vi jo min egen lille egocentriker.
Jeg har savnet dig.
Ja.
Jeg havde sådan lyst til at ringe og fortælle dig ting.
-Det kan du stadig. -Kan jeg?
Det føltes, som om du ikke ville have det. For det sagde du.
Jeg ved godt, jeg var lidt hård.
Det var bare ret svært for mig at se dig og tale med dig.
Det var nemmere at lade være.
-Var det svært for dig? Virkelig? -Ja, selvfølgelig. Ja, det var.
Undskyld, men det glæder mig, at det var svært for dig. Lid.
Okay.
-Hvordan går det med Josh? -Vi har slået op.
-Hvad? -Det er jeg ked af.
Sophie, hvorfor ville du mødes?
Det har jeg jo sagt.
Jeg savner dig.
Okay.
Men jeg er ved at komme over dig, og det ligner dig ikke.
Har du stadig følelser for mig?
Jeg er enig i, hvorfor vi slog op,
men jeg synes godt, vi stadig kan være venner.
Jeg…
Jeg kan ikke være din ven.
Jeg så dig med en anden og gik fra forstanden.
Og jeg synes, det er fedt, at du er nået dertil,
men ikke mig. Det vil gøre for ondt, og jeg er vild med en anden.
Så nej, vi kan ikke være venner endnu. Det er jeg ked af.
Men du ser stadig skidegodt ud.
Hvis I ikke kan lide bagt ziti, så sig det.
Hvad sker der?
-Ikke noget. -Ikke noget.
Glæder I jer til brylluppet?
-Ja. -Ja.
-Glæder jeres mor sig? -Ja, det tror jeg.
Der er noget galt. Jeg kender jer. Hvad er det?
Jeg har slået op med Marcus. Han slog op med mig.
Det er jeg ked af.
-Jeg kan ikke lide Marcus. -Jo, du kan. Han er ikke ond.
-Jeg kan ikke lide ham. -Tak, Austin.
Kom her.
Vil du også have et kram?
Det er jeg ked af at høre. Det tager bare tid.
-Jeg troede, det var ægte. -Det kan det også have været.
Første kærestesorg gør særligt ondt.
Hvem var din første sorg?
Nå ja.
Nej, det er okay. Det endte jo godt.
Jeg havde ikke forestillet mig at ende i Boston af alle steder,
men det har været rigtig godt.
Virkelig? Mener du Simone?
Jeg mener dig. Og dig.
Men ja, også Simone. Hun havde en spændende idé.
At du kunne tage et fag på college, nu hvor du har droppet engelsk.
-Jeg mødte din lærer. -Nåh. Er du sur over det?
Tværtimod. Jeg er ikke glad for, at du blev straffet for det.
-Det sagde Marcus også. -Vi lytter ikke til Marcus, men til far.
Der er mange muligheder i Boston. Udfordrende kurser.
-Jeg vil gerne betale. -Vil du?
-Så skal jeg ikke gå i klasse med Marcus. -Okay, vi består Bechdel-testen senere.
Hvor er I nervøse.
-Har du hørt om Lake Powell? -Lake Powell?
Det er en kæmpestor menneskeskabt sø.
Og fordi den ligger i et krater, er alle solnedgangene orange og lyserøde.
Og folk bor på husbåde.
-Er det ikke fedt? -Det er det vel.
Ginny?
Hej!
Jeg kommer for at kidnappe dig og muntre dig op!
-Hej, Max. -Hej.
Du bør ikke gifte dig. Det er ufølsomt over for Ginny.
-Jeg skal tænke over det. -Tak.
-Nogen bør finde lykken. -Kom nu, Abby holder forfest.
Du skal op og klædes om. Vi skal more os i aften.
Forfest? Hallo?
Ja, med Coca-Cola og Sprite.
Jeg vil ikke med. Jeg vil forsvinde i min seng.
Jeg ved, du er trist.
Det bliver et par trælse uger. Eller måneder.
Og jeg ved, du vil følge ham på Instagram.
-Han er ikke på Instagram. -Nej, han er jo så kunstnerisk.
-Om han er. -Det kan jeg godt lide.
Selvfølgelig kan du det.
Mor, det var ikke bare en dum skolekæreste. Det var ægte.
Han var der for mig. Jeg følte mig tryg med ham.
-Tryg? -Gid jeg vidste, hvorfor han gør det.
-Nogle gange bliver han bare sådan. -Hvordan?
Som om han er deprimeret.
Han har sådan nogle episoder. Det er sket før.
Vi er ret bekymrede. Mine forældre giver ham medicin igen.
Sig det ikke til nogen. Det er privat.
Jeg sværger, det har intet med dig at gøre.
-Jeg vidste ikke, det var så slemt. -Jo. Så vær sød ved ham.
Hvis det er sandt, har han ikke brug for en kæreste.
-Men en ven. -Ja. Han har meget få venner.
Han er min bedste ven.
-Den gjorde altså ondt. -Ja, helt ærligt.
Kom nu. Jeg fandt noget fedt tøj. Af sted. Tøj på og ud ad døren!
-Hej, Georgia. -Hyg jer!
Nej, jeg kan ikke mere.
-Bliver det bedre? -Ja, det gør det faktisk.
Jeg troede, jeg skulle dø af røgforgiftning,
hver gang nogen talte om Sophie,
men da vi drak kaffe sammen, mærkede jeg intet.
-Wow! Hvad? -Hvad?
-Har du drukket kaffe med Sophie? -Ja, på Blue Farm.
-Slemt, Max! Slemt! -Nej, sådan var det slet ikke.
Jeg ved det ikke.
-Hvorfor er det ikke i gruppechatten? -Jeg vidste, I blev sure.
Og jeg er ovre Sophie. Jeg kan lide Silver nu.
Gudskelov.
Jeg forstår ikke, hvorfor du drak kaffe med hende.
Ekser er irriterende, fordi de stadig er i live, efter de har slået op med en.
Ved I, hvad det værste er? Jeg var faktisk glad.
Jeg følte mig faktisk ret glad.
Kortvarigt. Jeg savner det.
Hvad er lykke?
-Ingen anelse. -Hold nu op! Det bliver meget mørkt nu.
Norah er den eneste glade, jeg kender. Måske skulle vi gøre, som Norah gør.
-Hvad mener du? -Hvad mener du?
-Nej. -Nej!
-Abigail! -Abigail!
-Åh gud. -Åh gud.
-Nej. -Nej.
-Stop. -Stop.
Jeg er glad for, jeg har mødt jer.
Det er virkelig rart.
Vi er flyttet så meget, og det…
Ginny? Der skete noget i din smukke hjerne.
Lake Powell.
Okay.
Det var vist Press.
Det tager lang tid.
-På gulvet. -Gulvet.
-Hvad er det? -Albuer på knæ.
-Albuer på knæ… -Jeg har den.
Hej, Marcus.
Er Ginny her?
Nej, hun er her ikke.
Vil du have en øl?
-Så du og Ginny har slået op? -Ja.
Hvorfor?
-Fordi jeg er en nar. -Javel. Var det din grund?
Hun er fænomenal.
Ja, det er hun.
Hun elsker dig virkelig, så du kan ikke være så stor en nar.
Du må gerne slå mig igen.
Rigtig hårdt.
Jeg ved det godt. Det er svært.
Du skrev da ikke en sang om det.
Tak, mand.
Pis!
-Det er noget pis. -Pis!
Pis.
Verden går under om ti år, så det er en trøst.
Er det?
Gud, hej!
-Alle drikker. -Måske vil de spille.
-Hvad laver du her? -Det ved jeg ikke.
Jeg kan ikke lide dine venner.
-Wow. Okay. -Du er fuld.
Det ved jeg, for jeg er også fuld.
Jeg ledte efter Ginny.
-Jeg tror, vi skal hjem. -Nej.
-Jo, det er vigtigt. -Skal vi?
-Det må du undskylde. -Rolig.
Det var sødt af dig. At gøre det.
Det er svært at være venner med dem. At være den før.
-Ja, det kender jeg. -Det ved jeg godt.
Okay, hvalben.
Mind mig ikke om, at du er dig.
-Norah! Slap dog af. -Nej! Gudfader, Abby.
-Lad være med det. -Nej, Abby! Press? Abby.
Hold op med at sige navne.
-Jeg ved godt, du har haft et svært år. -Ja, meget svært.
Et svært år, Norah, og det var du med til at gøre det.
Du talte ikke med mig i ugevis, fordi Max kørte sit magttrip.
Og du gik bare med til det.
-Jeg troede, vi var ovre det. -Det er vi ikke!
Jeg er også din ven, Norah. Hvad fanden var det for noget?
-Undskyld. -Det er okay.
Min far har en kæreste.
Det ved jeg. Min mor fortalte mig det. Hun hørte det fra din mor.
-Undskyld. -Nej, det er fint.
Det behøver ikke altid være fint, Abigail.
Jeg hader at skændes med dig.
Jeg vil hellere skændes med Jordan. Se ham. Han er så dum.
Ja, drenge er nyttesløse.
Jeg ved godt, det er svært.
Men jeg elsker dig. Og jeg er din ven.
Du kan fortælle mig, når der foregår noget.
Nå, nogen er vist i godt humør.
-Lidt. Hvordan har du det? -Fint.
-Godt. -Er de for fulde?
Hvad?
Ikke noget.
The Mount. Hvad kan jeg hjælpe med?
Hej, jeg skal bare tjekke nogle detaljer om Randolph-Miller brylluppet.
Beklager, men det bryllup bliver ikke til noget.
-Hvad? -Ja, bruden ringede og aflyste.
-Det kan ikke passe. -Jeg tjekker lige.
Jo, det står her. Hun ringede og…
Han får medicin og taler med psykiateren. Hvad mere kan jeg gøre?
Du gør alt, hvad du kan.
-Det er hårdt at være mor. -Meget hårdt.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver. Man må følge sin mavefornemmelse.
Ikke?
Lad os snakke om dit bryllup. Jeg er så spændt på din kjole.
Den er garanteret stropløs. Du er den stropløse type.
Du aner ikke, hvor meget jeg elsker at bo over for dig.
Du er en god ven.
Okay, sentimental brud. Det forventede jeg ikke af dig.
Jeg har ikke mange andre i mit liv end mine børn.
Du var en af de bedste overraskelser her.
Tak.
Ungerne er tilbage.
Max, Marcus, kom og sig hej til Georgia.
Nej, vi er ret smadrede.
Kom herind nu.
Hej.
Har du drukket?
-Nej. -Jeg er pinligt ædru.
Jeg trænger ærlig talt til en drink.
Marcus, du må ikke drikke, når du tager medicin.
-Hun ved det. Hvordan? -Det ved jeg ikke.
Hvad er der i vejen med jer? Gå op på jeres værelser!
Vi holder familiemøde om det her!
-Godnat. -Ikke godnat, frøken.
For pokker da…
-Gik du ikke lige ovenpå? -Jeg kravlede ud ad vinduet.
Jeg ville spørge dig…
Hvordan har hun det?
Du skal ikke kravle på mere. Så dør du.
Jeg hæmmede hende ikke.
Det lovede jeg dig.
Ja, jeg var lidt hård ved dig. Undskyld.
Du gjorde meget for min datter.
Hun ved, hvordan det er at blive elsket af en mand…
En dreng.
…som gør hende tryg.
Det er kæmpestort. At føle sig tryg.
Det er jeg glad for, du gav hende. Tak. Du er en god dreng.
Okay.
Ja.
Det var så lidt.
Jeg ved, hvorfor du gjorde det. Det er ædelt.
At slippe en, man elsker, hvis man gør dem fortræd.
Pas på dig selv, Marcus.
Dine forældre elsker dig højt. Vær sød ved dem.
-Godnat, Georgia. -Godnat, Marcus.
Bare rolig.
-Jeg fortæller ikke nogen din hemmelighed. -Min hvad?
Allerede hjemme?
Hvorfor aflyste du Mount?
Det gør du altid.
Stikker af, når det bliver svært. Jeg fatter det ikke.
Du er lykkelig her. Det er alt, hvad du har ønsket dig.
-Hvorfor rejse? -Du forstår det ikke.
-Så sig det. -Ginny.
Kom nu, mor. Uanset hvad… Det er dig og mig.
Du var her forleden. Der er et skudhul i væggen.
Din bror skød sin far. Det er tid til at komme væk.
Det var forfærdeligt. Gil er forfærdelig.
Men vi kan godt klare Gil. Vi behøver ikke rejse.
-Elsker du ikke Paul? -Selvfølgelig.
Og derfor må vi beskytte ham.
Du vil ikke beskytte Paul, men Georgia.
Du er bange, og så stikker du af. Så sig nu bare, hvad du er bange for.
Jeg ved da godt, at det her er mit højeste ønske.
-Jeg hører ikke til her. -Hvad?
Jeg er en svindler. Jeg er en bedrager. En fusker.
Jeg er en ødelagt, uelskelig teenagemor og morder.
Og tak, fordi du fortalte din 16-årige ekskæreste min største hemmelighed.
Du har ret. Vi er trygge her.
Jeg er ikke normal.
Jeg hører ikke til.
Undskyld, sveske, men jeg kan ikke gifte mig med ham.
Jeg trækker ham med ned.
Mor, Paul elsker dig.
Jeg har jo sagt, at kærlighed ikke er nok.
Hvorfor synes du ikke, du fortjener lykke?
Jeg stoler ikke på lykke.
Der er en forskel.
Han ville ikke have mig, hvis han vidste alt.
-Så fortæl ham det. -Hvad?
Du har været ude for nogle lorteting, som jeg aldrig vil kunne fatte,
fordi du beskyttede mig.
Du synes ikke, du fortjener det, men du tager fejl.
Du er klogere end nogen anden, og du har lært mig at være stærk.
Fortæl Paul om din fortid. Fortæl ham om Gil. Fortæl ham det hele.
-Det hele? -Nej, selvfølgelig ikke.
Du hører til her, mor.
Og du elsker Paul.
Hvad hvis han ikke vil have mig?
Så har de smukke solnedgange i Utah.
Sig ikke noget, før jeg er færdig. Det bliver ikke sjovt.
Du siger altid, at vi skal være et team,
at jeg skal være ærlig, og at du føler, jeg holder igen.
Okay, pas på, hvad du ønsker dig.
Nej, ingen jokes. Undskyld, jeg er meget nervøs.
Jeg ville så gerne være den, du troede, jeg var, men det er jeg ikke.
Og du fortjener at vide, hvem du gifter dig med.
Jeg er skyld i, at Gil kom i fængsel. Jeg fik ham dømt for underslæb.
Han begik faktisk underslæb, men jeg fik ham anholdt.
Jeg ville af med ham, fordi han var et voldeligt svin.
Slog han dig?
Og jeg åbnede kreditkortene i Ginny og Austins navne
og levede af dem samt de penge, jeg stjal og gav ham skylden for.
Så jeg har været en svindler og en kriminel hele mit liv.
Også i Wellsbury. Cynthia havde ret. Jeg stjal fra arbejdet.
Jeg lagde det hele tilbage. Men jeg gjorde det, for sådan er jeg.
Er der andet?
Ja. Åh ja, der er mere.
Lad os satse hele puljen. Det er psykologens skyld.
Hvad kan vi ellers kommunikere om på en sund måde?
Nå ja, den her er sjov.
Kennys ekskone anfægtede arven, og Nicks kæreste Jesse er en detektiv,
som skal fælde mig. Hvad har vi ellers?
Nå ja, jeg har siddet i fængsel og mistede forældremyndigheden over Ginny.
Jeg var med i en motorcykelbande. Jeg har stjålet og…
Et par andre ting, men under samme tema.
Er der varmt herinde? Jeg har det varmt.
Hvorfor vidste jeg ikke noget om det før nu?
Fordi du bogstaveligt talt er den prins, jeg har drømt om, siden jeg var lille.
Men Askepot får prinsen og den lykkelige slutning.
Og jeg er ingen Askepot. Der er mere.
Er der mere?
Gil er sur over det med fængslet og vil have penge.
-Dine penge. Din families penge. -Min families penge? Gil?
Han har truet mig, og han vil afpresse mig, når vi er gift.
Ellers fortæller han dig alt det her.
Hvem jeg virkelig er, og hvor slem jeg er.
Forleden aften blev han voldsom over for mig.
Børnene var her, og Austin ville forsvare mig.
Han fandt en pistol, jeg havde gemt, for det løj jeg også om,
og Austin skød Gil i armen.
-Du er sikkert vred. -Vred?
Vred?
Jeg forventer ikke, at vi bliver gift. Jeg bebrejder dig ikke.
Men det var alt for godt.
Alt, hvad jeg ønskede, var lige foran mig. Du tilbød mig det,
og jeg tog det, og det er jeg ked af.
Jeg må ud herfra.
Luk op!
Georgia!
Jeg slår dig ihjel! Jeg ved, det var dig! De har taget alle mine konti fra mig!
Jeg kommer i fængsel!
Georgia!
Luk så den skide dør op!
-Jeg er ret fuld. -Undskyld.
-Jeg så det ikke. -Så hvad?
Det handler ikke om mig.
Jeg fattede det ikke, fordi jeg var for optaget af mit eget lort.
Og jeg bagatelliserer ikke mit lort, for det er stukket helt af.
Hvis du vidste halvdelen af mit lort…
Og det skulle ikke handle om dig?
Du var der for mig, da jeg havde brug for dig,
og så var du der ikke mere, og det mærkede jeg.
Jeg hørte dig sige til Max, at du ikke ville have mig.
Jeg blev bare… så såret.
-Jeg troede, det handlede om mig. -Det gjorde det ikke.
Du havde brug for, at jeg var der for dig.
Jeg er ikke sur på dig.
Jeg er ingenting.
Du elsker mig.
-Ja. -Jeg elsker også dig.
-Det vil jeg ikke. -Nej.
Men jeg har lige hørt min mor fortælle Paul en masse lort.
Og jeg ved ikke, hvordan det ender.
Men du skal vide, at jeg er her for dig.
Også det grimme. Jeg er ligeglad.
Det skal du ikke.
Jeg glemmer helt, hvorfor jeg kom herover, så jeg…
-Hvad? -Klap i. Vend dig om. Tak.
Selvom vi ikke er sammen, kan jeg være din ven.
Jeg kan være din kammerat. Din makker.
-Ja, okay, makker. -Okay, makker.
-Jeg ved det ikke. -Jeg ved ingenting.
Lad os glemme alt det her lort, gribe boardet og smutte i bølgerne.
Alt giver mening på vandet.
Mand, når man bliver spyttet ud, er man bare totalt stenet
og smadrer læben i og bang, totalt stenet, mand.
Jeg har det virkelig skidt.
Noget nyt?
Det er Paul.
-Jeg skal komme ind på kontoret. -På kontoret?
Mærkeligt. Er det et godt tegn?
Måske vil politiet anholde mig, men ikke når I ser det.
Måske burde vi rejse. Pakke bilen.
Nej.
Nej, jeg må tale med ham. Det skylder jeg ham.
Georgia, det er min advokat, Perry Nolan.
-Bliver jeg anholdt? -Sæt dig ned.
Georgia? Paul.
Hvad sker der?
Gil, jeg ville fortælle dig, at det, du har gang i,
nu kan kaldes chikane.
Tager du pis på mig? Du ved ikke halvdelen.
Tro mig, Georgia har fortalt mig alt.
Her er lidt fakta til dig.
Du er en dømt forbryder.
Ét opkald fra mig, og du er tilbage i fængsel.
Det kan du ikke. Uanset hvem du er.
Hvem jeg er? Jeg hedder Paul Randolph.
Jeg er borgmester, og du er i min by.
Og jeg kan forsikre dig, at du ikke får nogen af mine penge.
Ikke nu, og ikke efter jeg er gift.
Austin er min søn.
Jeg kræver forældremyndighed.
Perry?
Mr. Nolan er klar til at kæmpe for forældremyndigheden.
Men jeg tror ikke, det vil gå ret godt for dig.
Du forstår ikke den fejl, du begår.
Du skal ikke gøre alt det for hende. Hun er ikke det værd, tro mig.
Gil.
Fra nu af…
…hvis du vil se min stedsøn eller tale med min hustru,
gør du det gennem mig.
Tak.
Tak, Perry.
Jeg er stadig meget vred på dig.
Jeg sov ikke i nat.
Jeg tænkte kun på, at jeg ikke kunne gifte mig med dig.
Min familie, min karriere. Jeg…
Jeg kunne ikke…
…gifte mig med dig.
Det er ikke klogt.
Men en stærkere følelse var, at jeg heller ikke kan gå fra dig.
For på godt og ondt, Georgia…
Nu hvor jeg har mødt dig og ved, hvordan det føles at være forelsket i dig,
kan jeg ikke leve mit liv med andre.
Du var bekymret for at ødelægge mig, Georgia Miller.
Men det er allerede for sent.
Det har du allerede.
Kom her.
Sig det med, at det er din by, igen.
Jeg vil ikke redde dig.
Det gør du selv.
Vi er et team.
Okay.
Ginny! Ginny.
-Paul vil stadig giftes med mig. -Fantastisk.
Hvad er der galt?
Jeg aflyste The Mount.
Jeg glemte at fortælle ham, at jeg aflyste brylluppet.
Det bliver måske dråben.
-Ved gæsterne det? -Nej. Paul måtte ikke vide det.
-Hvad? -Så mangler du bare et sted.
-Ginny? Nej. -Stoler du på mig?
Lad mig om det.
Ginny, jeg skal ikke giftes på Blue Farm!
Er det en hest? Hvor fanden har du fået en hest?
Det er noget lånt.
Fra en ven.
Jeg ved, hvor meget du elsker heste. Hun hedder Milkshake.
Ja, jeg kender godt Milkshake.
Jeg elsker dig, sveske.
Nu skal du giftes.
Endelig. Hvorfor er du ikke klædt om?
Hvad laver du? Nej.
Ikke sidde. Vi kommer for sent.
Jeg må fortælle dig noget.
Okay.
Sig frem.
Tal hurtigere.
Mit navn er ikke Jesse.
Det er Gabriel.
Sig mere.
Jeg er ikke lærer. Jeg er privatdetektiv.
Og…
Jeg er fra Houston, og jeg kom til Wellsbury på en opgave.
Er du ikke lærer?
Er det en dårlig spøg?
Og hvad er det for en stemme? Har du accent? Hvad sker der?
-Det er ikke sjovt. -Nej, det er det ikke.
Jeg forstår det ikke.
-Jeg skulle efterforske Georgia. -Hvad?
Hun er ikke den, du tror.
Hun har en kriminel fortid. Hun er voldelig…
Undskyld.
Har alt det her været en løgn?
-Nej. Det er ikke alt sammen løgn. -Nej?
Kun hvem du er, hvad du laver, hvorfor du er her, og hvordan du taler?
-Det var et job. Jeg var på arbejde. -Har du følelser for mig?
Du skal ikke svare. Jeg kan slet ikke fatte det.
Det er ikke nemt for mig at sige…
Drop det. Jeg skal gå nu. Jeg skal fejre min vens bryllup.
Så jeg vil aldrig se dig igen, selvfølgelig.
-Jeg hader dig. -Gloria er ikke den, du tror.
Du hader mig. Det fortjener jeg.
Det var ikke meningen, det skulle komme så vidt. Det skete bare.
Du er en god mand. Undskyld.
Men du bør vide alt, og der er meget at vide.
Rådhuset? Hvor jeg arbejder?
-Så foretrækker jeg Blue Farm. -Okay, Bridezilla.
-Hej! -Gud, hvor er du smuk!
-Så du hesten? -Jeg kan lugte hesten!
Nogle mennesker lever et helt liv
uden at vide, hvordan det føles at være urokkeligt og betingelsesløst elsket.
Jeg er heldig.
Jeg ved, hvordan det føles.
Det gør min bror også.
Vi ved det fra vores mor.
Hendes kærlighed til os driver hende frem. Den har flyttet bjerge.
Den har gjort os trygge.
Den har beskyttet os.
Vi havde måske ikke en traditionel barndom,
men min mors kærlighed var vores hvide stakit, vores sikkerhedsnet.
Hun er en magtfaktor.
Mor ville gøre alt for os.
Og Paul…
Hun elsker dig.
Vi gjorde det!
At være elsket af Georgia Miller?
Der findes intet stærkere i denne verden.
Og jeg beder bare om,
at du elsker min mor på samme måde, som hun elsker.
Ubetinget.
Så Paul, jeg giver dig min mor.
Pas godt på hende.
Skål for Georgia og Paul Randolph.
Georgia og Paul!
Hvordan nåede du det?
En klog person sagde engang, at blomster og glimmer gør meget.
Nej, seriøst, hvordan?
Du har venner højt oppe, Georgia Miller. Byen kan åbenbart godt lide dig.
De små virksomheder, du hjalp…
Ja, hvor er Nick egentlig?
Det ved jeg faktisk ikke.
Skal du op?
Nej. Skal du op?
Nej.
Så vi tog fint tøj på for at sidde i lobbyen?
Jeg kan lide at være smart.
Må jeg?
Om du må? Nej.
Du er et barn. Du får ikke spiritus af mig.
Men hvorfor sidder du hernede?
Ginny.
Jeg mener, hvorfor er du her overhovedet?
-Er det et filosofisk spørgsmål? -I slog jo op.
Det gjorde vi, men…
-Vi er stadig venner. -Venner, ja. Jeg elsker venner.
Jeg kan ikke få nok.
Hvorfor går du ikke op?
Det gør jeg også. På et tidspunkt.
-Det er bare kompliceret og svært. -Ja, enig.
Hun vil have mig her, så jeg er her.
Jeg kan godt lide, når hun er glad. Ginny.
Jeg lånte hende min hest.
Georgia.
Ja.
Det er sødt af dig.
Nå.
Lad os gå op og være venner.
Og nu deres første dans…
Hr. og fru Randolph.
Min smukke datter.
Hun bliver stor.
Hun er det bedste af mig. Bedre end jeg nogensinde bliver.
Og det er okay.
Det er godt.
Hun fortjener det.
Hun får mig til at tro, jeg er noget værd.
At se hendes styrke, hendes mod.
Hun tror, jeg er den stærke, men hun aner ikke…
…hvor skrøbeligt det er.
Lykkelige til deres dages ende.
Intet skræmmer mig som lykken.
Lykke er det mest uhyggelige.
Når man er lykkelig, har man så meget mere at miste.
Georgia Miller, du er anholdt for drabet på Tom Fuller.
-Du har ret til ikke at udtale dig. -Undskyld?
Alt, hvad du siger, kan blive brugt imod dig.
Vent, hvad sker der?
Jeg ringer til advokaten. Så kommer vi derhen.
Jeg kommer lidt om lidt, Georgia.
-Jeg sagde det jo ikke til nogen. -Hvad?
Austin? Austin!
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve