‫אנשים משתנים באחת משתי דרכים.‬
‫עם הזמן, כשהחיים מעצבים אותך…‬
‫או בבת אחת,‬ ‫כי משהו גדול כופה עלייך את השינוי.‬
‫אובדן עלול להביא לכך.‬
‫כאב, טראומה, אהבה.‬
‫דברים גדולים.‬
‫אני נאלצתי להשתנות הרבה.‬
‫נהייתי טובה בזה.‬
‫אתם בסדר, נכון?‬
‫בלי צלקות רגשיות בלתי הפיכות?‬
‫אני לא רוצה להיות טובה עם טראומות.‬
‫אני לא רוצה שהילדים שלי‬ ‫יכירו את ההרגשה הזו.‬
‫- ג'יני וג'ורג'יה -‬
‫ג'יני!‬
‫אלוהים.‬
‫מקס.‬
‫צר לי כל כך.‬
‫אתה בסדר? באיזה שלב אנחנו?‬ ‫אנחנו בוכות? אנחנו מקיאות?‬
‫זה נורא.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫עברה עליי יממה די אינטנסיבית.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫לא הבנתי את זה כשסופי זרקה אותך. זה נורא.‬ ‫-זה נורא.‬
‫אני לא יודעת מה עשיתי.‬ ‫-לא עשית כלום.‬
‫אני יודעת, נראה לי.‬
‫אני שונאת גברים.‬
‫תהיי לסבית. כיף להיות לסבית.‬
‫הגברים טיפשים.‬
‫גברים הם באמת טיפשים.‬
‫מה שלומך?‬
‫מסתבר שנורא.‬
‫בואי, יש שיעור ספרות.‬ ‫-לא.‬
‫את חייבת לבוא.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-ביי.‬
‫- סילבר -‬
‫- את לוהטת היום -‬
‫מה?‬
‫טוב, אני חייבת לספר למישהו.‬ ‫לא לג'יני כי היא בסרט מהפרידה,‬
‫לא אספר למרקוס כי הוא בטירוף עכשיו‬
‫אבל נישקתי את סילבר‬ ‫ואלוהים, השפתיים שלה רכות שאין לתאר,‬
‫ואנחנו מסתמסות.‬
‫מרקוס וג'יני נפרדו?‬
‫כן.‬
‫הוא נפרד ממנה.‬
‫אידיוט.‬
‫את נראית טוב.‬
‫זה בשביל סילבר?‬
‫כן.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫בסדר.‬
‫יו, אתם באים הערב, נכון?‬ ‫-אחי, ברור שכן.‬
‫בן דודי ברט‬ ‫השיג לנו 30 בירות ובקבוק וודקה.‬
‫אתה מתפרע, אחי.‬ ‫-אני מתפרע, אתה מתפרע.‬
‫יו, בא לי לדפוק את הראש בקטע מוזר.‬
‫תדאגו לי בקטע סביר.‬
‫אל תדאגי, זה כבר קורה.‬
‫זה בדיוק כמו "רומיאו ויוליה".‬
‫כן, בהמון דברים.‬
‫היי, לא נפרדתם?‬
‫היי, מרקוס, אתה נראה‬ ‫כמו בחור חברתי שאוהב לחגוג.‬
‫תבוא איתנו לברודי?‬
‫טוב, כולם להירגע.‬
‫תהיו בשקט.‬
‫שבו במקומכם והוציאו ספרים.‬
‫טוב, אז אנחנו חוזרים לוורונה,‬
‫רומיאו ויוליה.‬
‫עכשיו אנחנו מדברים על מוטיבים.‬
‫לא ממים, מוטיבים. אז…‬
‫היי, מותק.‬
‫זאק לא בבית הספר היום?‬
‫היי, חמוד. מה נשמע?‬
‫גיל, אני באמת לא חושבת…‬
‫אוסטין, אפשר לדבר?‬ ‫-גיל.‬
‫אני מצטער.‬
‫פשוט כעסתי כל כך אתמול,‬
‫ואתה יודע שלעולם לא אפגע בך…‬
‫או באימך, נכון?‬ ‫-אבא, אני לא רוצה לדבר איתך.‬
‫טוב, אתה…‬
‫אתה צריך זמן. אני מבין, זה היה לילה קשה.‬
‫נדבר בקרוב, טוב, חמוד?‬
‫לא תרחיקי אותו ממני. יש לי זכויות.‬
‫גיל, אני לא עושה שום דבר.‬
‫הוא כועס.‬ ‫-אז כדאי שתדברי איתו או משהו.‬
‫או שאהפוך את חייך לגיהינום.‬
‫יש לך אקדח?‬
‫"לג'ייני יש אקדח", למה לי לא?‬
‫את לא רוצחת.‬
‫לא תהרגי את אביו של אוסטין.‬
‫לא תיפטרי ממני כל כך בקלות.‬
‫את תקועה איתי, ג'י.‬
‫בבקשה, מקס.‬
‫סופי.‬ ‫-תודה.‬
‫ג'ו, זוז הצידה.‬
‫תראי, מחר יהיה לחץ.‬
‫"עסקים קטנים בשבתות."‬
‫למה אתה נראה כזה אומלל?‬
‫זה לא טוב שנהיה עמוסים?‬
‫כן, ממש נהדר.‬
‫זה רעיון נהדר.‬
‫זאת ג'ורג'יה, נכון? היא פשוט…‬
‫חושבת על הכול.‬
‫לא ידעת את זה?‬
‫לא ידעת שאין משהו שהיא לא חושבת עליו?‬
‫אלוהים.‬
‫ולמה את אומללה?‬
‫מרקוס ואני נפרדנו.‬
‫צר לי. זה קשה.‬
‫אני פשוט מרגישה זנוחה.‬
‫תקשיבי.‬
‫להיות דחויה…‬
‫זה מבאס, אבל זה לא משקף אותנו.‬
‫את מבינה? זה החיים, זה התזמון.‬
‫זה פשוט קורה.‬
‫רגע, "אותנו"?‬
‫מי דחתה אותך?‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫היית כל כך טובה ב"ולינגטון", כאילו…‬
‫זה באמת נכון, לא?‬ ‫-כן.‬
‫הנה היא, השחצנית האהובה עליי.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫כן.‬
‫ממש רציתי…‬
‫להתקשר אלייך ולספר לך דברים.‬
‫את עדיין יכולה.‬
‫באמת?‬
‫הרגשתי שאת לא רוצה.‬
‫כי את יודעת… אמרת שאת לא רוצה.‬
‫אני יודעת, הייתי…‬
‫קצת קיצונית. פשוט…‬
‫היה לי ממש קשה‬
‫לראות אותך ולדבר איתך.‬
‫היה קל יותר שלא לעשות את זה.‬
‫זה היה קשה לך?‬
‫באמת?‬ ‫-כן, מקס. ברור. בהחלט.‬
‫אלוהים, מצטערת שהקושי שלך‬ ‫עושה לי טוב. באמת.‬
‫תסבלי.‬
‫בסדר.‬
‫איך הולך עם ג'וש?‬
‫נפרדנו, למען האמת.‬
‫מה?‬
‫צר לי.‬
‫סופי, למה הזמנת אותי לקפה?‬
‫אמרתי לך.‬
‫אני מתגעגעת אלייך.‬
‫בסדר.‬
‫אבל בדיוק התחלתי להתגבר עלייך‬ ‫וזה נראה לי מעשה מוזר מצדך.‬
‫עדיין יש לך רגשות כלפיי?‬
‫אני…‬
‫אני מסכימה עם הסיבה שבגללה נפרדנו.‬
‫אבל אני…‬
‫לא יודעת, נראה לי שנוכל להיות ידידות.‬
‫לא נכון.‬
‫לא, אני לא יכולה להיות ידידה שלך.‬
‫ראיתי אותך עם מישהו אחר‬ ‫ויצאתי מדעתי, סופי.‬
‫זה מגניב שאת שם, במקום הזה…‬
‫אבל אני לא. זה יכאב לי. למען האמת,‬ ‫אני בקטע של מישהי אחרת כרגע.‬
‫אז לא, אנו לא יכולות להיות ידידות עדיין.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫רק שתדעי, את עדיין נראית נהדר.‬
‫אם אתם לא אוהבים זיטי אפוי, פשוט תגידו.‬
‫מה קורה?‬
‫כלום.‬ ‫-כלום.‬
‫אתם מתרגשים לקראת החתונה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אימא מתרגשת? היא בסדר?‬
‫כן, אני חושבת.‬
‫טוב, משהו קרה,‬ ‫אני מכיר אתכם טוב מדי. מה זה?‬
‫נפרדתי ממרקוס.‬
‫בעצם הוא נפרד ממני.‬
‫צר לי, דובונית.‬
‫לא אהבתי את מרקוס.‬ ‫-אתה יכול לאהוב אותו. הוא לא בחור רע.‬
‫לא אהבתי אותו.‬
‫תודה, אוסטין.‬
‫היי, בואי הנה.‬
‫גם אתה צריך חיבוק?‬
‫צר לי שאת עוברת את זה.‬
‫זה פשוט לוקח זמן.‬
‫חשבתי שזה אמיתי.‬ ‫-זה נגמר, אבל זה לא אומר שזה לא היה אמיתי.‬
‫שברון הלב הראשון כואב בדרך מיוחדת.‬
‫מי שברה לך את הלב בפעם הראשונה?‬
‫אה, כן.‬
‫לא, זה בסדר. הכול הסתדר. את מבינה?‬
‫אני חייב לומר שלא דמיינתי‬ ‫את עצמי גר דווקא בבוסטון, אבל…‬
‫טוב לי כאן.‬ ‫-באמת?‬
‫אתה מתכוון לסימון?‬
‫אני מתכוון אלייך… ואליך.‬
‫אבל כן, גם סימון בסדר.‬
‫היה לה רעיון מעניין,‬
‫היא הציעה שתלכי לשיעור מטעם המכללה,‬ ‫כי פרשת מספרות למצטיינים.‬
‫פגשתי את המורה שלך.‬
‫אתה כועס על זה שפרשתי?‬
‫להפך.‬
‫אבל לא בסדר שאת זו שנענשת על זה.‬
‫זה מה שמרקוס אמר.‬
‫כן, אבל לא נקשיב למרקוס. נקשיב לאבא.‬
‫יש המון אפשרויות בבוסטון,‬ ‫ושיעורים שבאמת יאתגרו אותך.‬
‫אשמח לשלם על זה.‬
‫באמת?‬
‫אז לא אצטרך להיות בכיתה עם מרקוס.‬
‫טוב, נדבר אח"כ על הצלחה במבחן בכדל.‬
‫אתם לחוצים.‬
‫שמעת פעם על אגם פאוול?‬
‫אגם פאוול?‬
‫זה אגם מלאכותי ענק.‬
‫ומכיוון שהוא במכתש,‬
‫כל השקיעות צבועות בכתום ובוורוד משגע ו…‬
‫אנשים גרים בסירות.‬
‫נכון שזה מגניב?‬
‫כן, אני מניחה.‬
‫ג'יני?‬
‫שלום.‬
‫באתי לחטוף אותך ולעודד אותך!‬
‫היי, מקס.‬ ‫-היי.‬
‫לא כדאי שתתחתני עכשיו,‬ ‫זה ממש לא רגיש כלפי ג'יני.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫תודה.‬ ‫-מישהי צריכה למצוא אושר.‬
‫בואי, אבי ונורה מתדלקות אצל אבי,‬
‫אז קומי ותתלבשי. נעשה חיים הלילה!‬
‫מתדלקות? הלו?‬
‫כן, עם קוקה קולה…‬
‫וספרייט.‬
‫אני לא רוצה לבוא.‬ ‫אני רוצה להיעלם בתוך המיטה שלי.‬
‫אני יודעת שאת עצובה בגלל הפרידה.‬
‫זה יהיה מבאס לכמה שבועות. או חודשים.‬
‫ואני יודעת שתעשי לו סטוקינג באינסטגרם.‬
‫אין לו אינסטגרם.‬
‫ברור שלא, כי הוא כזה אמנותי.‬
‫ועוד איך.‬ ‫-אהבתי שהוא לא מתעסק בזה.‬
‫כמובן שכן.‬
‫פררר.‬
‫אימא, זו לא אהבת נעורים טיפשית.‬
‫זה היה אמיתי.‬
‫הוא תמך בי.‬
‫הוא נתן לי ביטחון.‬
‫הוא נתן לך ביטחון?‬
‫הלוואי שידעתי למה הוא עושה את זה.‬
‫לפעמים הוא פשוט נהיה כזה.‬
‫איך?‬
‫כאילו…‬
‫הוא מדוכא.‬
‫יש לו התקפים כאלו. זה קרה בעבר.‬
‫הוא ממש מדאיג אותנו.‬
‫הוריי מחזירים אותו לטיפול תרופתי.‬
‫אל תגידי לאף אחד, כי זה די פרטי.‬
‫אני נשבעת שאין לזה שום קשר אלייך.‬
‫לא ידעתי שזה כל כך נורא.‬ ‫-כן.‬
‫אל תכבידי עליו, בסדר?‬
‫אם זה נכון,‬ ‫נשמע שכרגע הוא לא זקוק לבת זוג.‬
‫אלא לחברה.‬
‫כן. יש לו מעט מאוד חברים.‬
‫הוא החבר הכי טוב שלי.‬
‫לא אעמיד פנים שלא נפגעתי,‬
‫כי זה כאב.‬ ‫-וגם אני, למען האמת.‬
‫טוב, קדימה.‬ ‫הבאתי את החולצה החמודה, בואי.‬
‫בואי נתלבש ונלך.‬
‫ביי, ג'ורג'יה.‬ ‫-תיהנו.‬
‫- צ'ק לפקודת ג'ורג'יה -‬
‫- ג'ורג'יה מילר‬ ‫מאה אלף דולר -‬
‫לא עוד, סיימתי.‬
‫זה משתפר?‬
‫כן. למען האמת, ממש כן.‬
‫פעם הרגשתי שאני נחנקת משאיפת עשן‬
‫בכל פעם שציינו את שמה של סופי,‬
‫אבל כשיצאתי איתה לקפה‬ ‫זה בקושי השפיע עליי.‬
‫מה?‬
‫נפגשת לקפה עם סופי?‬
‫כן, הן היו ב"בלו פארם".‬
‫מקס רעה!‬
‫לא.‬ ‫-לא!‬
‫זה לא היה ככה, אלא…‬
‫אני לא יודעת מה זה היה.‬
‫טוב, אז למה זה לא הגיע לצ'אט הקבוצתי?‬
‫כי ידעתי שתכעסו עליי.‬
‫חוץ מזה…‬
‫התגברתי על סופי.‬
‫אני בקטע של סילבר.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫אז אני לא מבינה למה יצאת איתה לקפה.‬
‫לא יודעת, אקסיות הן מעצבנות,‬
‫כי הן עדיין בחיים גם אחרי שהן נפרדות ממך.‬
‫אתן יודעות מה הכי מבאס?‬
‫הייתי באמת מאושרת.‬
‫כאילו, ממש הרגשתי אושר.‬
‫זה היה קצר.‬
‫אני מתגעגעת לזה.‬
‫מהו אושר?‬
‫אין לי מושג.‬
‫חבר'ה, די.‬
‫זה ממש מדכא.‬ ‫-נורה היא המאושרת היחידה שאני מכירה.‬
‫אולי נעשה את מה שנורה עושה.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-מה זה אומר?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫לא!‬
‫אביגיל.‬ ‫-אביגיל.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫תפסיקו!‬ ‫-תפסיקו!‬
‫אני כל כך שמחה שהכרתי אתכן.‬
‫זה ממש נחמד.‬
‫תמיד עברנו ממקום למקום וזה…‬
‫ג'יני?‬
‫משהו קרה במוח היפה שלך.‬
‫אגם פאוול.‬
‫בסדר.‬
‫פרס.‬ ‫-נראה לי שזה פרס.‬
‫אחי, זה לוקח זמן.‬ ‫-אתה מפשל.‬
‫על הרצפה.‬ ‫-הרצפה.‬
‫מה זה?‬ ‫-מרפקים על ברכיים.‬
‫מרפקים על ברכיים.‬ ‫-כבר שם, אחי.‬
‫מרקוס.‬
‫ג'יני כאן?‬
‫לא, היא לא כאן.‬
‫רוצה בירה?‬
‫אז שמעתי שאתה וג'יני נפרדתם.‬
‫כן.‬
‫למה?‬
‫אני חתיכת חרא.‬
‫בסדר.‬
‫זאת הייתה הסיבה שלך?‬
‫היא מדהימה.‬
‫נכון.‬
‫היא ממש אוהבת אותך.‬
‫אז אתה בטח לא כזה חרא.‬
‫תרגיש חופשי לתת לי עוד אגרוף בפרצוף.‬
‫ממש חזק.‬ ‫-כן.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫מבאס להיפרד.‬
‫לפחות לא כתבת על זה שיר.‬
‫תודה, אחי.‬
‫זה חרא.‬
‫זה באמת חרא.‬
‫זה חרא.‬
‫חרא.‬
‫לפחות נותר לעולם רק עשור בערך, זה מנחם.‬
‫באמת?‬
‫תשתו.‬ ‫-אלוהים, היי.‬
‫כולם, לשתות.‬
‫בנות. אולי הן ישחקו.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אני אפילו לא מת על החברים שלך.‬
‫ואו. בסדר.‬ ‫-טוב, אתה שיכור.‬
‫אני יודעת, כי גם אני שיכורה.‬
‫חיפשתי את ג'יני.‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שכדאי שנלך הביתה.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫אני חושבת שזה חשוב.‬
‫תראה, אני כל כך מצטער.‬ ‫-תאט קצת. תחזור לאחור.‬
‫מי זה היה?‬ ‫-מה?‬
‫זה היה נחמד.‬
‫שעשית את זה.‬
‫ממש קשה להיות חברים שלהם.‬
‫להיות אקסים שלהם.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אני יודעת.‬
‫טוב, רגלי לווייתן.‬
‫אל תזכיר לי שאתה זה אתה, בסדר?‬
‫איכס.‬ ‫-נורה, תירגעי.‬
‫לא! אלוהים! אבי!‬
‫טוב. אל תעשי את זה, בסדר?‬ ‫-לא, אבי.‬
‫פרס? אבי.‬
‫תפסיקי להגיד שמות.‬
‫אני יודעת שהייתה לך שנה קשה, אבל…‬
‫כן, היה ממש קשה.‬
‫הייתה שנה קשה, נורה,‬ ‫כי עזרת לעשות אותה קשה.‬
‫לא דיברת איתי במשך שבועות‬
‫כי האגו של מקס השתלט עליה,‬
‫ופשוט זרמת עם כל זה.‬
‫חשבתי שהתגברנו על זה.‬ ‫-אז אנחנו לא!‬
‫גם אני חברה שלך, נורה.‬
‫גם אני חברה שלך. מה זה היה, לעזאזל?‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫לאבא שלי יש חברה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אימי סיפרה לי. היא שמעה את זה מאימך.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫זה לא תמיד חייב להיות בסדר, אביגיל. בסדר?‬
‫אני שונאת לריב איתך.‬
‫אני מעדיפה לריב עם ג'ורדן. תראי אותו.‬
‫הוא כל כך טיפש.‬
‫כן, בנים הם טמבלים.‬
‫אני יודעת שזה קשה, בסדר?‬
‫אבל אני באמת אוהבת אותך.‬
‫ואני חברה שלך.‬
‫ואת יכולה לספר לי כשקורים דברים.‬
‫טוב, ואו. מישהו במצב רוח טוב.‬
‫קצת.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫יופי.‬ ‫-הם שיכורים מדי?‬
‫אלוהים.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫שלום, הגעת ל"דה מאונט", כיצד אוכל לעזור?‬
‫היי, אני מתקשרת לבדוק את הפרטים‬
‫של החתונה של רנדולף ומילר.‬
‫אני מצטערת, החתונה הזו לא תתרחש.‬
‫מה?‬
‫כן, הכלה התקשרה וביטלה.‬
‫לא ייתכן שזה נכון.‬
‫אבדוק שוב.‬
‫כן, זה רשום לי כאן. היא התקשרה והיא…‬
‫הוא חזר לקחת תרופות והולך לטיפול,‬ ‫אני לא יודעת מה עוד אוכל לעשות.‬
‫את עושה את כל מה שאת יכולה. בסדר?‬
‫כלומר, להיות אימא…‬
‫זה די קשה.‬
‫ממש קשה.‬
‫גם אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫פשוט צריך להקשיב לתחושת הבטן.‬
‫נכון?‬
‫בואי נדבר על החתונה שלך.‬
‫טוב? אני מצפה בקוצר רוח לשמלה שלך.‬
‫היא בטח סטרפלס, זה מתאים לך.‬
‫אני כל כך אוהבת להיות שכנה שלך.‬
‫את חברה נהדרת.‬
‫טוב, כלה רגשנית.‬
‫לא ציפיתי לזה ממך.‬
‫אין הרבה אנשים בחיי מלבד הילדים שלי ו…‬
‫את אחת ההפתעות הטובות במעבר לכאן.‬
‫תודה.‬
‫הילדים חזרו.‬
‫היי, מקס, מרקוס, תגידו שלום לג'ורג'יה.‬
‫לא, אימא. אנחנו עייפים.‬
‫בואו הנה עכשיו.‬
‫שלום.‬
‫שתיתם?‬
‫לא.‬ ‫-אני פיכח כשופט.‬
‫באמת, אימא, אני צריכה משקה.‬
‫מרקוס.‬
‫אסור לך לשתות עם התרופות שלך.‬
‫היא יודעת.‬
‫איכשהו היא יודעת.‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מה הבעיה של שניכם?‬
‫תעלו לחדרים שלכם מיד!‬
‫טוב.‬ ‫-רעה.‬
‫תהיה ישיבה משפחתית בקשר לזה!‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לא לילה טוב, גברת.‬
‫בשם א…‬
‫לא ראיתי אותך עולה למעלה?‬
‫טיפסתי מהחלון.‬
‫רציתי לשאול…‬
‫מה שלומה?‬
‫אל תנסה לטפס על משהו אחר.‬
‫אתה תמות.‬
‫לא עיכבתי אותה.‬
‫הבטחתי שלא, וקיימתי.‬
‫שמע, הייתי קצת קשה איתך. אני מצטערת.‬
‫עשית הרבה למען הבת שלי.‬
‫היא חוותה אהבה של גבר ש…‬
‫נער.‬
‫שנתן לה ביטחון.‬
‫זה ענק.‬
‫להרגיש ביטחון.‬
‫אני שמחה שנתת לה את זה. תודה.‬
‫אתה ילד טוב.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אני מבינה למה עשית את זה.‬
‫זה אצילי…‬
‫לוותר על מישהי שאתה אוהב, אם רק תפגע בה.‬
‫שמור על עצמך, מרקוס.‬
‫ההורים שלך אוהבים אותך מאוד.‬
‫תהיה טוב אליהם, בסדר?‬
‫לילה טוב, ג'ורג'יה.‬ ‫-לילה טוב, מרקוס.‬
‫אל תדאגי.‬
‫לא אגלה את הסוד שלך.‬
‫מה?‬
‫חזרת מוקדם.‬
‫למה ביטלת את "דה מאונט"?‬
‫את תמיד עושה את זה.‬
‫את בורחת כשהמצב קשה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫את מאושרת כאן, התמסדת. זה כל מה שרצית.‬
‫למה את רוצה לעזוב?‬ ‫-את לא מבינה.‬
‫אז תגיד לי.‬ ‫-ג'יני.‬
‫נו, אימא, לא משנה מה, זה את ואני.‬
‫היית כאן באותו ערב.‬ ‫יש חור קליע בקיר.‬
‫אחיך ירה באבא שלו.‬
‫הגיע הזמן להסתלק. אנחנו עוזבים.‬
‫זה היה נורא.‬
‫גיל הוא נוראי.‬
‫אבל נמצא דרך להתמודד עם גיל,‬
‫אנחנו לא צריכים לעזוב.‬
‫את לא אוהבת את פול?‬ ‫-כמובן שאני אוהבת אותו.‬
‫לכן צריך לעזוב, כדי להגן עליו.‬
‫זה לא מגן על פול, אלא על ג'ורג'יה.‬
‫את פוחדת וכשאת פוחדת, את בורחת.‬ ‫אז אימא, תגידי לי,‬
‫ממה את בעצם פוחדת?‬
‫את לא חושבת שאני יודעת שזה מה שתמיד רציתי?‬
‫אני לא שייכת לכאן, בסדר?‬
‫מה?‬
‫אני רמאית.‬
‫אני נוכלת. אני מזויפת.‬
‫אני דפוקה, לא אהובה,‬ ‫נערה-אימא מבית הרוס ורוצחת.‬
‫ודרך אגב,‬
‫תודה שסיפרת לחבר שלך בן ה-16‬ ‫את הסוד הכי גדול שלי.‬
‫את צודקת. אנחנו בטוחים כאן.‬
‫אני לא נורמלית.‬
‫אני לא שייכת.‬
‫ואני מצטערת, מתוקה…‬
‫אבל אני לא יכולה להתחתן איתו. לא.‬
‫אני פשוט אהרוס את חייו.‬
‫אימא, פול אוהב אותך.‬
‫אמרתי לך, האהבה אינה מספיקה.‬
‫למה את לא חושבת שאת ראויה לאושר?‬
‫אני לא בוטחת באושר.‬
‫יש הבדל.‬
‫הוא לא יתחתן איתי, אם ידע הכול.‬
‫אז תספרי לו.‬
‫מה?‬
‫עברת דברים מחורבנים.‬
‫דברים שלא אבין לעולם.‬
‫כי הגנת עליי.‬
‫את חושבת שאת לא ראויה לזה, אבל את טועה.‬
‫את חכמה יותר מכולם.‬
‫לימדת אותי להיות חזקה, אז…‬
‫תספרי לפול על העבר שלך, תספרי לו על גיל.‬
‫תספרי לו הכול.‬
‫הכול?‬ ‫-לא, כמובן שלא הכול.‬
‫את שייכת לכאן, אימא.‬
‫ואת אוהבת את פול.‬
‫אבל מה אם הוא לא ירצה אותי?‬
‫אז שמעתי שיש שקיעות יפות ביוטה.‬
‫בבקשה אל תדבר עד שאסיים.‬
‫זה לא יהיה כיף.‬
‫נכון שאתה תמיד אומר‬ ‫שאתה רוצה שנהיה צוות ו…‬
‫ושאני אהיה כנה‬ ‫ושאתה מרגיש שאני מסתירה משהו?‬
‫טוב, אז…‬
‫היזהר במשאלותיך.‬
‫לא, זה לא הזמן להתבדח.‬ ‫סליחה, אני ממש לחוצה.‬
‫כל כך רציתי להיות האדם שחשבת שאני,‬
‫אבל לא. אני לא האדם הזה.‬
‫ומגיע לך לדעת עם מי אתה מתחתן, אז…‬
‫אני הסיבה שבגללה גיל הלך לכלא.‬
‫הפללתי אותו במעילה.‬
‫למען האמת, הוא כבר מעל בכספים,‬
‫אבל בגללי הוא נעצר.‬
‫בכוונה להיפטר ממנו, כי הוא היה שמוק אלים.‬
‫רגע, הוא פגע בך?‬
‫אני הוצאתי כרטיסי אשראי ע"ש ג'יני ואוסטין‬
‫והשתמשתי בהם ביחד‬ ‫עם הכסף שגנבתי, שבו הפללתי אותו.‬
‫אז כעקרון אני רמאית ופושעת כל חיי‬
‫וגם בוולסברי.‬
‫כן, סינתיה צדקה. גנבתי מהעבודה.‬
‫כן, לקחתי. אבל החזרתי הכול.‬
‫אבל עשיתי את זה, כי זו מי שאני.‬
‫יש עוד משהו?‬
‫כן. כן, יש עוד.‬
‫בוא נלך על כל הקופה.‬
‫אני מאשימה את הטיפול.‬
‫יש עוד תקשורת בריאה שנוכל לעשות?‬
‫זה נחמד.‬
‫אשתו לשעבר של קני ערערה על הצוואה‬ ‫והחבר של ניק, ג'סי,‬
‫הוא חוקר פרטי שהיא שכרה‬ ‫כדי לעקוב אחריי ולהפיל אותי.‬
‫בוא נראה, מה עוד?‬
‫הייתי בכלא.‬
‫איבדתי את המשמורת על ג'יני.‬
‫הייתי בכנופיית אופנועים. גנבתי מחנויות.‬
‫ועוד כמה דברים, אבל בערך אותו הדבר.‬
‫חם כאן? כי ממש חם לי.‬
‫טוב, למה לא ידעתי על זה עד עכשיו?‬
‫כי אתה באמת…‬
‫האביר על הסוס שחלמתי עליו מאז שהייתי ילדה.‬
‫אבל…‬
‫סינדרלה מקבלת את הנסיך והסוף המאושר‬ ‫ואני לא סינדרלה.‬
‫יש עוד.‬
‫יש עוד?‬
‫גיל כועס שהכנסתי אותו לכלא, והוא רוצה כסף.‬
‫הכסף שלך. ובכן, הכסף של משפחתך.‬
‫הכסף של המשפחה שלי? גיל?‬
‫הוא מאיים עליי ו…‬
‫הוא רוצה לסחוט אותי אחרי שנתחתן‬ ‫אחרת יספר לך את כל מה שסיפרתי לך, כמו…‬
‫מי אני באמת וכמה שאני באמת איומה.‬
‫לפני כמה לילות‬ ‫הוא דחף אותי והילדים היו כאן‬
‫ואוסטין ניסה להגן עליי, אבל…‬
‫הוא מצא את אחד האקדחים שהחבאתי,‬ ‫שיקרתי כשאמרתי שיש רק אקדח אחד,‬
‫ואוסטין ירה לגיל בזרוע.‬
‫טוב, אני מבינה שאתה בטח כועס.‬ ‫-כועס?‬
‫כועס?‬
‫אני לא מצפה ממך להתחתן איתי.‬
‫אני לא מאשימה אותך.‬
‫אבל זה היה טוב מדי.‬
‫כל מה שרציתי היה כאן ואתה הצעת לי את זה.‬
‫ולקחתי את זה.‬
‫ואני כל כך מצטערת.‬
‫אני חייב לצאת מפה.‬
‫רק…‬
‫תפתחי את הדלת!‬
‫ג'ורג'יה!‬
‫אהרוג אותך! אני יודע מה עשית!‬
‫נכנסנו לחשבונות שלי ובדקו אותם!‬
‫אני אלך לכלא!‬
‫ג'ורג'יה!‬
‫תפתחי את הדלת!‬
‫אני די שיכור.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא הבנתי את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שזה לא קשור אליי.‬
‫לא קלטתי את זה, כי אני…‬
‫הייתי תקועה בחרא שלי.‬
‫החרא שלי אינו פשוט, כי…‬
‫כאילו, החרא יצא משליטה.‬
‫אם היית יודע חצי מהחרא שקורה…‬
‫ככה את לא מתעסקת בעצמך?‬
‫תמכת בי‬
‫כשהייתי זקוקה לך.‬
‫ואז לא תמכת בי יותר והרגשתי את זה.‬
‫שמעתי אותך אומר למקס‬ ‫שאתה לא רוצה להיות איתי.‬
‫ואני פשוט…‬
‫נפגעתי.‬
‫וחשבתי שזה בגללי.‬
‫זה לא.‬
‫היית זקוק לי‬
‫כדי שאתמוך בך.‬
‫אני לא כועס עלייך.‬
‫אני לא כלום.‬
‫אתה אוהב אותי.‬
‫כן.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל שמעתי את אימא שלי‬ ‫מספרת לפול על כל החרא הזה ו…‬
‫אני לא יודעת איך זה ייגמר.‬
‫אבל אני רוצה שתדע שאני כאן בשבילך.‬
‫בכל הקושי שלך. לא אכפת לי, אני כאן.‬
‫אל תהיי.‬
‫טוב, אני שוכחת למה באתי לכאן, אז…‬
‫אני רק…‬
‫אתה רק…‬ ‫-מה?‬
‫שתוק. טוב, תסתובב. תודה.‬
‫גם אם אנחנו לא ביחד…‬
‫אוכל להיות חברה שלך.‬
‫אהיה החבר'ה שלך.‬
‫אחיך.‬
‫כן, בסדר, אחי.‬
‫טוב, אחי.‬
‫לא יודע, אחוק.‬ ‫-אני לא יודעת כלום, אחוק.‬
‫בואו נשכח את כל הבולשיט המוזר הזה ו…‬
‫ניקח גלשן ונעלה לגלים, אחוק.‬
‫הכול הגיוני על המים, אחי.‬ ‫-אוי, אחי.‬
‫כשאתה נזרק החוצה והגל אוכל אותך,‬
‫אתה דופק את הגל ופשוט…‬
‫הגל אוכל אותך, אחי.‬
‫קשה לי מאוד.‬
‫שמעת משהו?‬
‫זה פול.‬
‫הוא רוצה שאפגוש אותו במשרד.‬
‫במשרד?‬
‫זה מוזר.‬
‫זה סימן טוב?‬
‫אולי הוא מחכה עם שוטרים שיעצרו אותי‬ ‫על גנבה, ולא רוצה שזה יקרה בנוכחותכם.‬
‫כן, אולי כדאי שנלך להעמיס את המכונית.‬
‫לא.‬
‫לא, אני צריכה ללכת אליו.‬
‫אני חייבת לו את זה.‬
‫ג'ורג'יה, זה העו"ד שלי, פרי נולן.‬
‫אתה עוצר אותי?‬
‫שבי, ג'ורג'יה.‬
‫ג'ורג'יה.‬
‫פול.‬
‫מה קורה?‬
‫גיל, ביקשתי שתבוא כדי לומר לך שמה שעשית,‬
‫כבר נחשב להטרדה.‬
‫אתה צוחק, נכון?‬
‫אתה לא יודע כלום על מה שקרה.‬ ‫-תאמין לי…‬
‫ג'ורג'יה סיפרה לי הכול.‬
‫והנה כמה עובדות בשבילך.‬
‫אתה, אדוני, עבריין מורשע.‬
‫שיחה אחת ממני לקצין המבחן שלך ותחזור לכלא.‬
‫אתה לא יכול לעשות את זה.‬ ‫לא אכפת לי מי אתה.‬
‫אומר לך מי אני.‬
‫אני פול רנדולף.‬
‫אני ראש העיר.‬
‫אתה בעיר שלי,‬
‫ואני אומר לך עכשיו‬
‫לא תקבל כלום מהכסף שלי.‬
‫לא עכשיו ולא אחרי שאתחתן.‬
‫אוסטין הוא הבן שלי.‬
‫ואני אלחם על המשמורת.‬
‫פרי.‬
‫מר נולן בהחלט מוכן לקרב המשמורת‬
‫אבל אני חושב שזה לא יהיה לטובתך.‬
‫אתה לא מבין את הטעות שאתה עושה.‬
‫אל תעשה את כל זה למענה.‬
‫היא לא שווה את זה. תאמין לי.‬
‫גיל…‬
‫מעכשיו…‬
‫אם תרצה לראות את בני החורג‬
‫או לדבר עם אשתי…‬
‫תעשה את זה דרכי.‬
‫תודה.‬
‫תודה, פרי.‬
‫אני עדיין כועס עלייך מאוד.‬
‫לא ישנתי בלילה.‬
‫במשך כל הלילה חשבתי‬ ‫שלא אוכל להתחתן איתך. לא עכשיו.‬
‫המשפחה שלי, הקריירה שלי. אני פשוט…‬
‫לא יכולתי…‬
‫להתחתן איתך.‬
‫זה לא חכם.‬
‫אבל יותר מזה, הרגשתי‬ ‫שאני גם לא יכול לעזוב אותך.‬
‫כי לטוב ולרע, ג'ורג'יה…‬
‫עכשיו כשפגשתי אותך‬
‫עכשיו כשאני יודע איך זה להיות מאוהב בך,‬
‫אני לא יכול לבלות‬ ‫את שארית חיי עם מישהי אחרת.‬
‫אמרת שאת חוששת שתהרסי את חיי,‬ ‫ג'ורג'יה מילר. ובכן…‬
‫מאוחר מדי לזה.‬
‫כבר עשית את זה.‬
‫בואי הנה.‬
‫תגיד שוב שזו העיר שלך.‬
‫ג'ורג'יה, לא באתי להציל אותך.‬
‫את עושה את זה בעצמך.‬
‫אנחנו צוות.‬
‫בסדר.‬
‫ג'יני!‬
‫ג'יני.‬
‫פול עדיין רוצה להתחתן איתי.‬
‫אלוהים, זה מדהים.‬
‫מה קרה?‬
‫ביטלתי את "דה מאונט". אין חתונה.‬
‫לא ייאמן ששכחתי להגיד לו‬ ‫שביטלתי בטעות את החתונה שלנו.‬
‫אולי זה מה שישבור אותו.‬
‫סיפרת לאורחים שהחתונה בוטלה?‬
‫לא. לא רציתי שפול ידע.‬
‫מה?‬ ‫-אז את רק צריכה אולם.‬
‫ג'יני.‬
‫את בוטחת בי?‬ ‫-לא.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫ג'יני, אני נשבעת לך שלא אתחתן ב"בלו פארם".‬
‫זו סוסה?‬
‫איפה לעזאזל השגת סוסה?‬
‫זה "משהו שאול".‬
‫קיבלתי אותה מחבר.‬
‫אני יודע כמה את אוהבת סוסים.‬
‫קוראים לה מילקשייק.‬
‫כן.‬
‫אני מכירה את מילקשייק.‬
‫אני אוהבת אותך, מתוקה.‬
‫בואי נחתן אותך.‬
‫סוף כל סוף.‬
‫למה אתה לא לבוש?‬
‫מה אתה עושה? לא.‬
‫אל תשב. אנחנו צריכים ללכת, אחרת נאחר.‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫בסדר.‬
‫תדבר.‬
‫תדבר מהר יותר.‬
‫שמי אינו ג'סי.‬
‫שמי גבריאל.‬
‫תדבר עוד.‬
‫אני לא מורה.‬
‫אני חוקר פרטי.‬
‫ו…‬
‫אני מיוסטון.‬
‫ובאתי לוולסברי במסגרת חקירה.‬ ‫-אתה לא מורה?‬
‫מה, עובדים עליי או משהו?‬
‫ומהו הקול הזה? יש לך מבטא עכשיו?‬
‫מה קורה?‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫לא. אתה צודק, זה לא.‬
‫אני לא מבין.‬
‫נשלחתי לחקור את ג'ורג'יה.‬
‫מה?‬
‫היא לא מי שאתה חושב שהיא.‬
‫טוב? יש לה עבר פלילי.‬
‫היא אלימה.‬ ‫-סליחה.‬
‫אתה אומר לי שכל זה היה שקר?‬
‫לא. לא הכול זה שקר.‬ ‫-לא?‬
‫לא, רק מי שאתה והמקצוע שלך‬ ‫ולמה אתה כאן ואיך שאתה מדבר?‬
‫רק החלק הזה?‬ ‫-זו חקירה, ניק, בסדר?‬
‫הייתה לי חקירה.‬ ‫-יש לך בכלל רגשות כלפיי?‬
‫יודע מה? אל תענה.‬
‫אני לא מאמין שזה קורה.‬
‫זה לא קל לי. לנהל את השיחה הזו איתך…‬
‫אל תטרח.‬
‫אני צריך ללכת‬ ‫ולחגוג בחתונה של החברים שלי, בסדר?‬
‫אז…‬
‫אני לא רוצה לראות אותך שוב, כמובן. לעולם.‬
‫אני שונא אותך.‬
‫ג'ורג'יה היא לא מי שהיא נראית.‬
‫אתה שונא אותי. זה מגיע לי.‬
‫לא התכוונתי שהקשר בינינו יגיע כל כך רחוק.‬ ‫זה פשוט קרה.‬
‫אתה בחור טוב ואני כל כך מצטער.‬
‫אבל אתה צריך לדעת הכול ויש הרבה מה לדעת.‬
‫בית העירייה? מקום העבודה שלי?‬
‫אני מעדיפה את "בלו פארם".‬
‫טוב, כלה איומה שכמוך.‬
‫בסדר.‬
‫היי!‬ ‫-אלוהים!‬
‫את נראית נפלא.‬
‫אלוהים.‬
‫ראית את הסוסה?‬ ‫-הרחתי את הסוסה.‬
‫יש אנשים שעוברים את כל חייהם‬
‫מבלי לדעת איך זה להיות נאהב‬ ‫באופן חסר פשרות וללא תנאי.‬
‫יש לי מזל.‬
‫אני מכירה את ההרגשה הזו.‬
‫גם אחי.‬
‫אנו מכירים את זה מאימנו.‬
‫האהבה שלה כלפינו היא מה שמניע אותה בעולם.‬
‫זה הזיז הרים.‬
‫זה העניק לנו ביטחון.‬
‫זה הגן עלינו.‬
‫ייתכן שלא הייתה לנו ילדות רגילה…‬
‫אבל אהבתה של אימי הייתה הבית החם שלנו.‬
‫רשת הביטחון שלנו.‬
‫היא כוח.‬
‫אימי תעשה הכול למעננו.‬
‫ופול…‬
‫היא אוהבת אותך.‬
‫עשינו את זה!‬ ‫-כן!‬
‫לקבל את אהבתה של ג'ורג'יה מילר…‬
‫אין דבר עוצמתי יותר בעולם הזה.‬
‫וכל מה שאני מבקשת‬
‫זה שתאהב את אימי באותו האופן שהיא אוהבת.‬
‫באופן חד משמעי.‬
‫אז, פול, אני מוסרת לך את אימא שלי.‬
‫אנא שמור עליה.‬
‫לג'ורג'יה ופול רנדולף.‬
‫לג'ורג'יה ופול!‬
‫איך עשית את כל זה?‬
‫מישהי חכמה אמרה לי פעם‬ ‫שכמה פרחים ונצנצים עושים הבדל גדול.‬
‫לא, אבל ברצינות, איך?‬
‫יש לך חברים במקומות גבוהים, ג'ורג'יה מילר.‬
‫מסתבר שתושבי העיר מחבבים אותך.‬
‫העסקים הקטנים שעזרת להם…‬
‫כן, רגע, איפה ניק?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אתה עולה?‬
‫לא.‬
‫אתה עולה?‬
‫לא.‬
‫אז התלבשנו יפה כדי לשבת בלובי, מה?‬
‫אני אוהב להתגנדר.‬
‫אכפת לך?‬
‫האם אכפת לי? כן, אכפת לי.‬
‫אתה ילד.‬
‫לא אתן לך חומרים משכרים.‬
‫אבוי.‬
‫אני יודע למה אני כאן, למה אתה כאן?‬
‫ג'יני.‬
‫כאילו…‬
‫למה אתה כאן בכלל?‬
‫זו שאלה פילוסופית?‬ ‫-חשבתי שנפרדתם.‬
‫אה, נכון.‬
‫כן, אבל…‬
‫אנחנו עדיין חברים.‬ ‫-חברים, יופי. אני מת על חברים.‬
‫אין על חברים.‬
‫למה אתה לא רוצה לעלות?‬
‫אני אעלה.‬
‫בסופו של דבר.‬
‫המצב מסובך וקשה.‬
‫כן, גם אצלי.‬
‫היא רוצה שאהיה כאן, אז אני כאן.‬
‫אני אוהב שהיא מאושרת.‬
‫ג'יני.‬
‫השאלתי לה את הסוסה שלי.‬
‫ג'ורג'יה.‬
‫כן.‬
‫נחמד מצדך.‬
‫טוב.‬
‫בוא נלך…‬
‫נהיה חברים.‬
‫ועכשיו, לריקוד הראשון שלהם.‬
‫מר וגברת רנדולף.‬
‫כן!‬
‫בתי היפה.‬
‫היא מתבגרת.‬
‫היא המיטב שבי.‬
‫טובה מכפי שאהיה אי פעם.‬
‫וזה בסדר.‬
‫זה טוב.‬
‫היא ראויה לכל זה.‬
‫בזכותה אני מאמינה שאני שווה משהו.‬
‫לראות את הכוח שלה…‬
‫את הלב שלה.‬
‫היא חושבת שאני החזקה, אבל…‬
‫אין לה מושג‬
‫עד כמה הכול עדין.‬
‫הסוף המאושר.‬
‫דבר לא מפחיד אותי כמו להיות מאושרת.‬
‫אושר הוא המצב המפחיד ביותר.‬
‫כשאת מאושרת…‬
‫יש לך הרבה יותר מה להפסיד.‬
‫ג'ורג'יה מילר, את עצורה על רצח טום פולר.‬
‫מה?‬
‫זכותך לשמור על שתיקה.‬
‫רגע, סליחה?‬
‫כל מה שתגידי עלול לשמש נגדך במשפט.‬
‫רגע, מה קורה?‬
‫אתקשר לעו"ד, הוא יפגוש אותנו שם‬ ‫ואני אהיה ממש מאחוריך.‬
‫ג'ורג'יה, אני מאחורייך. אני מיד אגיע.‬
‫אבל לא סיפרתי לאף אחד.‬ ‫-מה?‬
‫אוסטין? אוסטין!‬
‫- ג'ורג'יה רנדולף -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬