СЕРІАЛ NETFLIX
Я завжди любила Різдво.
ЩАСЛИВОГО РІЗДВА
Пакети гарячого шоколаду в панчохах,
різдвяні кіномарафони, свічки…
Якими б бідними ми не були, мама завжди робила Різдво хорошим.
Я називаю це магією блискіток.
Додайте трохи блиску, і ніхто не побачить потворного.
ОСТІН, ДЖИННІ, ДЖОРДЖІЯ
Нам потрібна магія блискіток.
Щасливого Різдва.
Відвезу це у відділок.
-До речі, я досі не в захваті від зброї. -Вона назвала мене монстром.
Вона підліток,
і у неї багато тривог і почуттів,
якими вона поділилася, та…
вона любить тебе.
Вона назвала мене монстром.
Я знаю.
-Я така жахлива? -Ти не жахлива.
Ти мені подобаєшся.
Іноді.
Ще десь є схована зброя?
Може, прив'язана до стегна? Під ліжком?
Ким ти мене вважаєш, Вайті Балджером?
-Я тебе почула. Ніякої зброї. -Авжеж.
Добре.
Вставай.
Остіне, як ти дивишся на те, щоб узяти участь у традиції,
яка така ж древня, як і я?
Сто років?
Дуже смішно, смійтеся з Пола. Знущайтеся з новенького.
Що за традиція?
Щороку ми з татом і братом рубаємо різдвяну ялинку.
-Зброєю? -Сокирою, так.
-А можна лазером? -Краще сокирою.
То що скажеш, ти за?
Зможеш познайомитися з дідусем і дядьком до вечері.
-Що? -Вони багаті? Джинні казала, що так.
Я сказала, вони, мабуть, нормальні, користуються ножами для масла.
У нас немає ножів для масла.
-Це просто жарт. -У них є ножі для масла, нам теж треба.
Запевняю всіх Міллерів, що моїй сім'ї байдужі ножі для масла.
Хочу, щоб обідній стіл був вишуканим,
як «перше Різдво, коли Марту Стюарт випустили з в'язниці».
Я хочу вразити їх,
щоб не думали, що з їхнім сином одружується монстр.
Вона має на увазі,
що хоче поділитися різдвяним настроєм з родиною.
Мамо, поїдемо на різдвяний шопінг у Бостон?
-Там можна купити ножі для масла. -Чудова ідея. Їдьте.
Авжеж.
Можемо заснувати власну традицію, нас же не запросили
на «вусате, мужнє, Пол Буньяне» знищення ялинки.
Так. Піду в душ.
Я зламала маму.
Ні. Їй просто треба трохи часу,
от і все.
-Ще не бачила її такою сумною. -Усе буде добре, вона велика дівчинка.
-Не хочу, щоб це зіпсувало Різдво. -Не хочеш, щоб це зіпсувало Різдво?
Говориш, як у святковому фільмі.
-Обожнюю святкові фільми. -Так, Крихітко Тім.
Ти милий Крихітний Тім.
«Я не хочу, щоб це зіпсувало Різдво».
Ти з нею говорила?
Так, я намагалася.
Вона каже: «Усе добре»,
таким тоном, наче все не добре,
і, мабуть, більше ніколи не буде добре.
Я спробую ще.
-Так і роби. Заради Різдва. -Ти щось маєш проти Різдва?
День святкування споживацтва
і фінансового тиску на нижчій і середній клас?
Нічого. Мені подобається.
-Позичимо. -Вона потрібна.
Вітаю. Привіт. Гаразд.
Поверненню не підлягає.
Брейшо, ти погодишся на все, що скаже Джинні. Їй вирішувати.
Так, бо Джинні не садистка й не хоче, щоб я згоріла у вогні ніякової смерті.
Допоможи мені. У нашої дівчинки є шанс.
Вона Секретний Санта Брайона.
Подарунок — побачення,
з нею, де вони справді затусять.
Чи квитки до квест-кімнати кількарічної давнини.
Чи капелюх «Петріотс».
Більш розсудливо.
Менш відчайдушно.
Джинні, вирішуй. Я нервую. Квитки чи капелюх?
Квитки, квитки.
Гаразд, враховуючи мою історію, я була б за капелюх.
Ховати почуття якомога довше,
замаринувати їх у власних токсинах і померти від витоків з кишківника.
Я так і знала. Дякувати Богу.
Та ти не знаєш, що я божевільна фанатка Різдва.
Я бачила «Різдвяну пісню» вісім мільйонів разів,
а м'ятний гарячий шоколад — мій улюблений, тому я за квитки.
-Так! -Ти мене дуже підвела.
Брейшо, це Різдво. Ризикни. Не даруй Брайону капелюха.
Різдвяна Джинні лякає.
-Гаразд, до зустрічі. -Добре, бувай.
ПРЯНИКОВИЙ БУДИНОЧОК
Ніку, поставиш автомат з гарячим шоколадом?
Щоб вилки не були під ногами.
Якщо Північний полюс такий, я сподіваюся, що ельфи створили спілку.
-Скільки квитків? -Багато.
І буде ще, продаватимемо й на вході ще.
Чудово, тепер я говорю римою, ідеально.
-А ще я запросила жінок і дітей. -З «Титаніка»?
З Бостонського притулку.
Ми збираємо їм гроші, можна й запросити.
Я про це не подумав.
Бо ніхто не думає про жінок і дітей. Ніколи.
-Окрім «Титаніка». -Гаразд.
Поставимо станцію для виготовлення прикрас тут,
пряниковий будиночок у натуральну величину там,
трон Санти на сцені, очевидно…
Вибач, трон Санти? Ще раз.
У мене є дещо для тебе.
Люди можуть сидіти на колінах і казати, що хочуть змінити.
-Як це відрізняється від інших днів? -Вони будуть на колінах.
-Це круто, мені подобається. -Добре, бо для тебе в мене є…
-Що це за образливий шматок фетру? -Ельф-помічник.
Я такий радий, що взяв кредит на навчання в Лізі плюща.
Боже, я щойно побачив туфлі?
Вони ж не дзвенять?
Добре.
Фото вже набрало понад тисячу лайків.
Яке фото?
НА КОЛІНАХ У МЕРА-САНТИ
-Що це? Це з нашої спальні? -О, хтиве фото.
Ніяких хтивих фото в офіційних соцмережах мера.
Не віриться, що я маю прояснювати.
-Я видалю. -Видалення — помилка.
Перш ніж засмутився, у тебе 10 000 підписників.
Це працює.
-Цього більше не повториться. -Хотів би я в це вірити.
Знімай сорочку й бийся.
Що б це не було, залиште це вдома.
Могла й ін ші опублікувати.
На зимовому карнавалі буде будка для поцілунків «за згодою».
О, Веллсбері хоче буде просунутим.
-Хотіла б я когось поцілувати. -Так? Ну, хо, хо, хо.
-Я зробила дещо погане. Я написала Софі. -Що? О ні, покажи.
Нічого такого.
Просто «Зі святом», знаєш.
«Привіт, Софі, не хотіла писати це на справжнє Різдво
і зіпсувати тобі свято, бо ми злі колишні,
але я хотіла сказати, що думаю про тебе, і бажаю тобі всього найкращого.
Я посміхаюся, коли думаю про наші спогади,
і сподіваюся, що все добре.
Не треба відповідати, якщо ти в іншому місці.
Життя дивне. Щасливого Різдва». О, Макс.
Так. І вподобала її фото з Джошем.
Ні, ти не могла.
Хочу, щоб вона знала, що я нормально ставлюся до неї
і її нових стосунків.
Господи.
Гаразд, як почуваєшся?
Я почуваюся мертвою.
Я мертва всередині, груди розкладаються, і я не пам'ятаю радості.
Хочеш пончик?
Дуже хочу пончик. Що взагалі за питання?
-Тут пише «сільський». -Привіт. Як справи?
-Привіт. -Привіт.
Чому ти така «Привіт!»?
-Це Різдво. Я люблю Різдво. -Ви влаштовуєте карнавал?
Усі ми. Ми будемо розмальовувати обличчя.
Годі тобі. Може, просто насолодимося канікулами?
Це на дві години. До того ж це для дітей з притулку.
Може, просто дамо їм гроші?
Ні, це трохи снобізм.
Їж багатіїв.
-У тебе є літній будинок, ти багата. -Це ж Різдво.
У мене ще не канікули. Ще одна репетиція Веллінгтона.
А ще я ненавиджу Різдво, кохання і все погано.
Хантере, пам'ятаєш, ми дивилися «Ґрінча» у сьомому класі, і ти плакав?
У нього серце збільшилося.
Чоловіки плачуть, Саманто. Подорослішай.
Я знаю. Люблю доводити чоловіка до сліз.
Люблю силу.
Перерва закінчилась. Люблю, це правда.
Ненавиджу, це жарт.
Бувай.
Я у ванну. Ненавиджу, неважливо.
Хочеш?
-Звичайна доларова купюра, так? -Так
-Складемо один раз. -Гаразд.
-Так. -Складемо вдвічі.
-Так. -Третій раз — на щастя, так?
Але складемо вчетверте.
-Добре. -Покладемо сюди.
І…
Овва!
Остіне… Ви щось бачите за вухом Остіна?
Що це? Чекайте…
Ось і купюра!
Гаразд, збирайтеся. Що треба сказати тату Остіна?
Дякуємо!
-Бувайте, розважайтеся. -Бувай!
Дякую.
І це для тебе.
Чому не хочеш, щоб я казав мамі, що ти тут?
Бо яке перше правило фокусника?
Ніколи не розповідай секрети.
Саме так. Я хочу дізнатися про все.
До того ж я хочу, щоб це був веселий різдвяний сюрприз.
Побачимось, друже.
Ось ти де.
Час для різдвяної ялинки. Готовий?
Ходімо!
Бувай.
Це так круто.
Думала, ти фанат «Петс», бо граєш у футбол.
-Ти мій Таємний Санта? -Так.
Це чудово. Дякую.
Фанатка «Петс»?
Ходімо разом на гру.
Так. Так, було б весело.
Круто.
-Мені подобається. -Не дивись на мене.
Я не знаю, хто твій Таємний Санта.
Це щоб ти могла створювати свої уявні світи.
Дякую.
Привіт.
-Вина? -Ні, дякую.
Я прийшла по Джинні.
Ми їдемо на шопінг.
Хіба не весело?
Вона лише дитина. Вона нічого такого не мала на увазі.
-Привіт, мамо, я готова. -Ходімо.
Я поґуґлила кілька місць.
Ньюбері-стріт, якщо є кредитка Пола.
Мамо, вибач за той вірш.
Не хочу говорити про це тут.
-Не хотіла тебе соромити. -Я ж казала, усе добре.
Ти навіть не дивишся на мене.
-Мамо. -Я почуваюсь шахрайкою 99% часу.
Твоя допомога не потрібна, запевняю.
-Мамо… -Я знаю.
Життя важке, я жахлива, тобі шкода, усе добре.
Ходімо на шопінг.
Хо, хо, хо. Щасливого Різдва.
-Ґіле. -Сюрприз.
Що це таке?
Санта попросив принести.
Овва. Це…
Щасливого Різдва, Джі.
Думала, тобі сподобається. Я привезла три кейси з Південної Африки.
Люблю Південну Африку. Був там двічі.
Гаразд, досвідчений, зрозуміла.
Плануєш подорожі?
Пробую «залишатися на одному місці».
О, то ти не можеш всидіти на одному місці.
Затамувавши подих, спитала чоловіка, з яким почала зустрічатися
і який подобається.
Я був молодий, коли народилась Джинні.
Я багато чого пропустив, і це мене вбиває.
Тепер вона підліток, і я хочу бути поряд.
Тому я тут.
Ну, це добре.
Я теж тут.
То я тобі подобаюся?
-Хочу бачити холостяцьку нору! -Вибач, тату, ми були недалеко.
Сімон, це моя дочка Джинні та її мама Джорджія.
«Ніхто» Сімон.
Це моє прізвисько чи…
Ні. Ні, вибач. Привіт.
Привіт. Приємно. Ти гарна.
Квартира, Зі, чудова. Виглядає відмінно.
Не як холостяцька нора.
Я не намагалася натякнути, що ти великий холостяк чи щось таке,
бо це не так.
Ні, це так. Тобто ми не разом.
Я виходжу заміж.
Я не про те, що ти приводиш у цю діру багато дівчат, бо…
Я не про це.
Я гадки не маю, скільки дівчат ти приводиш сюди,
бо звідки мені знати? Але я…
Мабуть, лише тебе.
-Гаразд. -Нам треба йти.
-Вибач. -Так, ми просто зайшли привітатися.
Тепер будемо прощатися. І це римується.
Я досі римую.
-Джинні, твій вірш мене переслідує. -Вірш?
Ні, не будемо про це. У мене багато справ.
Я приймаю нових майбутніх тестя і тещу на Святвечір, тож…
Тобі варто прийти, Зайоне.
Вам обом.
-Дякую, та я буду з сім'єю. -А я приймаю батьків і тітку Рейну.
-Приведи їх. Приведи їх усіх. -Що ти робиш?
-Не знаю. -Гаразд.
Упевнена? Бо я б хотів провести Різдво з Джинні.
Чи впевнена я? Я спитала вголос, тож, гадаю, так.
Ми йдемо, тож…
Джинні, дуже приємно познайомитися.
І, Джорджіє, дякую,
що сказала, що я гарна.
-Круто. То я сказала це вголос? -Так.
Не хотів, щоб ви так познайомилися.
Ні. Справді? Думаю, усе пройшло добре.
То це колишня, так?
Так.
Цікаво.
SIMONE_IS_HERE_NOW
Ну, що ти знайшла?
Вона юрист.
Забагато селфі, враховуючи, що їй за тридцять.
З Бостона, навчалася в Говарді й Гарварді на юридичному.
У неї є кавапу, на ім'я Джекс.
Мамо, відклади телефон.
Ти знала про Сімон, так?
Якщо в татуся є дівчина, ти маєш сказати матусі.
Намагаєшся осоромити мене на кожному кроці?
Добре, це нечесно.
Хтось замовляв ялинку?
Овва, це справжня ялинка.
Краще за ялинки, які мама крала в торговому центрі.
Як різдвяний шопінг?
Ви купили подарунки?
Цей хлопець надто добре порається з сокирою.
Я запросила батьків Зайона на Святвечір.
Вибач, що?
Подарунки, подарунки, подарунки.
Остіне.
Ми прикрашаємо ялинку.
ПОШУК ПО ЗОБРАЖЕННЮ
Банда байкерів «Криваві очі».
Відмивання грошей, рекет,
крадіжка авто.
Той самий адвокат.
СВЯТКОВИЙ АКВАГРИМ
ГАРЯЧИЙ ШОКОЛАД
Усі насолоджуються святом?
У Веллсбері живуть найщедріші та найщиріші люди.
-І це помітно сьогодні. -Так.
На знак подяки за вашу щедрість
я привезла гостя аж з Північного полюса.
Це Санта Клаус!
Хо, хо, хо!
Боже! Я люблю Санту!
Хо, хо!
Я зробив перерву у виготовленні іграшок, щоб допомогти вашому меру.
Він вам подобається?
Хо, хо, хо, дуже добре!
Якщо є якісь побажання щодо Веллсбері, підходьте й скажіть мені,
і я зроблю все можливе, щоб передати їх вашому меру Рудольфу…
Меру Рендольфу.
Щасливих свят!
-Як тобі мій пряниковий будиночок? -Крутий.
Глазур схожа на сніг.
-Що це? -Це зомбі, якого зробив Маркус.
Сказав, що наш будиночок існує у постапокаліптичному світі.
Зрозуміло.
-Можна мені сніговика? -Так, поклади поруч із зомбі.
-Гаразд, я піду. -Що? Чому?
Я зайду перед поїздкою у Вермонт.
Бувай, Остіне.
Боже.
Привіт.
Він, мабуть, любить тебе.
-Це не його стихія. -Різдво?
Люди.
Макс, бачиш мій пряниковий будиночок?
Як маяк у темряві, друже.
Перекажіть свої побажання щодо Веллсбері.
-Хо, хо, хо. -Привіт, Санто.
Вітаю.
Ти завжди з'являєшся, як герпес.
-Джорджіє. -Що ти тут робиш?
-Я тут заради Ніка. -Брехня.
Нік — мій друг, і він має до тебе почуття,
бо не знає, що ти не Джессі, учитель третіх класів,
а насправді малобюджетний Кіт Марс, який псує мені життя.
Гей, твій адвокат, Мартін Гіллорі,
він займався майном Кенні для тебе, так?
І він був твоїм адвокатом у Новому Орлеані після зникнення першого чоловіка,
і в нього були цікаві зв'язки з бандою байкерів,
яка має кримінальне минуле.
«Криваві очі».
Мені подобається цей костюм, так.
І твоє тату теж.
У твоєму минулому є багато всього, Джорджіє.
І я відкопаю все.
Нічого відкопувати.
-Дякую. -Успіхів.
-Привіт. -Привіт.
Слухай, Джо, тієї ночі
це була помилка.
-Так, добре. -Я просто…
Я не хочу ще більше ускладнювати своє життя зараз.
Так, я розумію.
Добре.
Щасливого Різдва.
Просто… Так. Хвилинку. Я зараз повернуся.
Зроби мені послугу.
Поглянь на чергу.
Ти дуже подобаєшся матусям, Санто.
Можуть пан Клаус і пані Клаус поговорити всередині пряникового будиночка?
ПРЯНИКОВИЙ БУДИНОЧОК
Що відбувається?
Що відбувається? Ти опублікувала…
Опублікувала хтиве фото не спитавши
і запросила всіх сісти мені на коліна.
Ти робиш з мене посміховисько.
Поле, коли ці жінки побачать бюлетень
і відчують себе тупими, бо не знатимуть депутатів,
а потім побачать ім'я Пола Рендольфа
і поставлять галочку.
Не роби цього. Не говори так, наче я не знаю, що роблю.
Я був мером до твого приїзду.
Ти працюєш на мене, а в офісі я твій бос.
Добре, пане мер.
Я серйозно.
-А ти? -Я серйозно.
Та трохи важко бути серйозною,
коли відчитує Санта в пряниковому будиночку.
Добре?
-Це через пістолет? -Через все це. Джорджіє.
Пістолет, фото, це, діти.
Я розумію, ти переживаєш важкі часи з Джинні,
маєш право бути засмученою, та я не дозволю
не поважати себе, ні на роботі, ні вдома.
Я зараз там живу, це і мій дім теж,
і я не потерплю неповаги у власному домі.
Тобто, Боже, Джорджіє, я…
Я там,
чекаю, коли ти мене впустиш.
Ми одружуємось.
Коли це станеться?
Вибач.
ХОЧЕШ ПОЦІЛУНОК ВІЗЬМИ КАРТКУ ЗГОДИ
Привіт, як справи?
-Згода — це сексуально. -Так і є. Я великий фанат.
Привіт, Джинні. Макс. Брейшо.
-Капелюх? -Що?
Боягузка.
Боже мій.
Я зараз повернуся. Сілвер.
-Привіт. -Макс, привіт.
Може, поміняємося місцями? Бо Софі наступна на черзі.
Так, звісно.
Дякую. Ти неймовірна.
-Макс… -Я візьму це. Вибачте.
Макс?
Хочеш поцілунок?
Ні.
Софі.
-Навіщо ти це робиш? -Це лише шоколад.
Ми розійшлися, Макс. Ти маєш це прийняти.
Будь ласка, припини писати і не став вподобайки в інстаграмі.
Будь ласка.
Просто припини.
-Шкода, що ми не будемо на Різдво разом. -Я знаю. Гей.
Тримай.
Записник з психотерапії.
Я не помітила, що він зник.
Я хотів, щоб ззовні теж було гарно.
Я не відкривав.
Світ жахливий, але ти моя улюблена людина.
Уся ти.
Кохаю тебе, Вірджиніє.
Сьогодні, завтра, завжди.
Я теж тебе кохаю.
Дуже.
Мені треба йти.
Добре. Щасливого Різдва.
Щасливого споживацтва.
Привіт. Чому ти посміхаєшся?
Просто так.
Я…
-Допомогти? -О ні. Ні, я сама.
Звісно, допоможи! Батьки Пола тут ніколи не були,
а Лінетт має думати, що все достатньо приправлено.
Ні!
Без кісток.
Гаразд. Мамо, вставай.
Вони скоро будуть тут.
Батьки Пола мене ненавидять, батьки Зайона мене ненавидять,
ти мене ненавидиш.
Я не ненавиджу тебе.
Мені важко.
Я хочу, щоб ти зрозуміла. Хіба ти не бачиш?
Ти не чула вірш?
О, я чула вірш.
Ні, не думаю.
Лінетт, ще раз дякую, що прийшла.
Ніколи не пізно запросити мене в гості до внучки.
Бог знає, я провела забагато свят без неї.
Гаразд.
Гарний вибір.
Бачили ножі для масла?
Поле, як твоя робота?
-Коли балотуватимешся в губернатори? -Коли вирішу, що час, тату.
Пол влаштував великий зимовий карнавал
для притулку для жінок та дітей.
-Зібрав понад 50 тисяч. -Я бачив фото.
П'ятдесят тисяч?
Я нужденна. Гроші нагорі?
Джорджіє, як справляєшся зі святами?
Це твоє перше Різдво, відколи помер твій чоловік, так?
Так.
Мені так шкода, я не знала.
То був батько Остіна?
О ні. Батько Остіна…
Він ув'язнений.
Так. Дякую, Лінетт.
Це жахливо. За що?
Шахрайство, розкрадання…
Картоплі?
Зайоне, що Сімон робить на свято?
Сімон? Милий, хто така Сімон?
Моя подруга.
У Зайона нова подруга. Поговорімо про неї.
Це та, про яку ти розповідав у кафе? Як справи, до речі…
-Хто хоче почути жарт? -Я.
Чудово. Як назвати дитину, яка не вірить у Санту?
Бунтівник без Клауса.
Непогано.
Отже, Зайоне,
чим вона займається?
-Адвокат у кримінальних справах. -І ти тримаєш її в таємниці?
-Я не тримаю її в таємниці. -Вона з AKA?
Вона не Божественна дев'ятка.
Де вона вчилася?
Говард і Гарвард.
Для жінки немає нічого важливішого за хорошу освіту.
Джинні, ти скоро вступатимеш до коледжу?
-У якому ти класі? -Лише в десятому.
А ти, Остіне?
Куди плануєш вступати?
-Це ще один жарт? -Я ніколи не жартую.
Знаєш, Джинні, ми з Полом вчилися в Брауні,
тож технічно, ти станеш спадкоємицею.
І в американському університеті. Недалеко від нас.
Американський. Він чудовий.
А ще в неї є Говард і Спелман.
Джорджіє, а ти? Де ти вчилася?
Джорджія ніде не вчилася.
Лінетт, ти наче пишеш мою біографію.
Озирніться.
Було важко, та вони тут.
Я це зробила.
Не мало бути так важко.
Ми запропонували тобі все.
Ми хотіли тебе підтримати.
У тебе могло бути гарне життя.
Джинні могла б мати гарне життя,
та ти не дозволила допомогти,
забрала мою онуку й змусила її пройти через бозна-що.
Принесу ще вина.
Або атестат. Скоро повернуся.
Мамо.
Не ти, не зараз.
Мамо.
Не говори зі мною,
інакше я заплачу перед усіма тими людьми.
Гей, персику.
Вона має рацію, і це мене вбиває.
Мені не варто було тікати. Усе не мало бути так погано.
-Це було дуже давно. -І я травмувала Джинні.
-Годі, ні. -Вона така чудова, Зайоне.
У неї є дар. Її слова прекрасні.
Болючі,
але красиві.
Усе не так, як має бути.
Далі я сам.
Я не хочу туди повертатися, і ти мене не змусиш,
навіть якщо сердишся.
-Джорджіє… -Хочу подихати.
О, зірка дива
Зірка ночі
Зірка з королівською красою
Яскрава
Ти тут одна, бо сердишся на бабусю?
Я не сердита на тебе.
Не хочу, щоб ненавиділа маму.
Я її не ненавиджу.
Трішки ненавидиш.
Я трохи сердита на неї.
Я часто думаю про тебе,
як твоє життя,
і я хочу, щоб ти знала, що є сім'я, з якою можна поговорити
про те, чого твоя мама не розуміє.
Добре?
Добре.
Якщо тобі щось знадобиться, подзвони нам.
У мене новий модний айфон.
Добре? Я вмію писати повідомлення.
Я можу навіть прислати JIF чи GIF.
-Чи просто… -Спірне питання.
Іди сюди.
-Я люблю тебе. -Я теж тебе люблю.
-Привіт, друже. -Що?
Чому ти… Джинні казала, що ти влаштовуєш різдвяну вечерю.
І вона пройшла супер-пупер класно.
Добре.
-Так. -Добре.
Я проїжджала повз і побачила тебе. Чому напередодні Різдва самотній і сумний?
Я не сумний.
На вигляд сумний.
Ти ненавидиш своїх батьків? Усі діти ненавидять своїх батьків?
-Мені мої подобаються. -Авжеж.
Коли Джинні була маленькою,
ми дивилися різдвяні фільми, і я думала:
«Одного дня я влаштую таке Різдво.
Ідеально накритий стіл, ніяких проблем з грошима».
Це стратегія, яка завжди працює:
моделювати щастя за фільмами на мільйон доларів.
Я думала, що зможу зробити це.
Живи тут, влаштуй ідеальне весілля, рівень життя, будь щасливою.
Знаєш, ворог щастя — бажання чогось.
Чому ти не з родиною?
Ну, мої батьки живуть у Каліфорнії, тож я проведу Новий рік з ними й сестрою.
Не знала, що маєш сестру.
Я мало про тебе знаю.
Так.
У мене є старша сестра, Саша.
Власне, ти нагадуєш мені її.
Вона чудова й талановита.
Вона владна.
Знаєш, що мені в тобі подобається?
Що тобі в мені подобається?
Ти мене не засуджуєш.
Ти цього не розумієш, бо я весь час тебе засуджую.
Дякую. Мені це було потрібно, Джо.
Щасливого Різдва.
Знаєш, я завжди мріяла втекти від усіх своїх проблем
на прекрасному білому коні.
Завжди любила коней,
навіть у дитинстві.
Так, я пам'ятаю.
Ми зачинені.
Привіт.
Овва, броненосець! Люблю бути багатим. Дякую, Поле.
Остіне, це ти намалював?
Ми з Маркусом розмалювали твої подарунки.
Дякую.
А це…
для тебе.
ГОРА ОБЕРИ ДАТУ
Гора?
Але як? Він заброньований на місяці вперед.
У них було місце аж через два роки.
Я мер.
-Щасливого Різдва. -Дякую.
Народ, дивіться.
Що?
-Що? Куди? -Овва.
Браво.
Молодець, Остіне.
О, і Броненосець…
-Що це? -Броненосець.
Ґіл.
Щасливого Різдва, Джі.
Чорт.
Дякую. Рада знову тебе бачити, Ґіле.
Мушу визнати, що не знав, що купити дівчині-підлітку.
Востаннє, коли я тебе бачив, ти хотіла дивитися «Підлітків-Титанів».
Тату, мені подобається!
Я радий, малий.
Коли ти вийшов?
Облиш, Джі…
Мамо, це був сюрприз.
Коли татко з'являється в місті, треба розповідати матусі.
Добре?
Не будь такою.
Привіт.
Я не хочу.
Дякую.
Хочеш, щоб він пішов?
Стривай, вибач, я прийшов не для того, щоб зіпсувати тобі свято.
Я просто хотів привітати сина на Різдво.
Іноді краще попросити вибачення після, ніж просити дозволу до.
Я не знаю. Я думаю, що дозвіл має цінність.
Так.
Точно не хочеш покататися на санчатах?
Ні, хлопче, ти йди. Я попрощаюся з твоєю мамою.
Обійми свого старого.
Розважайся.
-Джорджіє, я змінився. -Добре.
Тобі треба було.
Ну ж бо.
Джорджіє?
Джинні обпікає себе, Зайоне.
Наша дівчинка бере запальничку й сама себе обпікає.
Я знайшла її записник. Там усе.
Що ж, треба щось робити!
Ми маємо їй допомогти.
Я знаю.
-Я знаю. -Знаєш?
Тобто ти знаєш?
Вона на психотерапії. Вона хоче одужати.
Ти знав?
Ти знав про це?
Джордж…
Покажи мені.
Що?
Покажи мені.
-Мамо? -Ти обпікала себе?
-Мамо. Що ти робиш? -Покажеш?
-Де? -Припини.
-Де шрами? -Відчепися.
-Я хочу бачити. -Годі!
-Де? -Мамо, відчепися від мене!
Добре! Хочеш побачити?
Давно ти це робиш?
-Я не хочу, щоб ти плакала. -Я не розумію.
Чому? Навіщо ти це робиш?
-Це я? Це через мене? -Ні, не все так просто.
Це через Кенні?
Це важко, я знаю.
Я намагалася вберегти тебе від цього, захистити тебе.
Я лише хотіла тебе захистити.
Ні, це почалося раніше.
Моя красуне.
Моя особлива диво-дівчинко. Чому?
Навіщо ти це робиш?
Я ненавиджу це.
Я хочу зупинитися.
Іди сюди.
Мені шкода, що я не помітила.
Мені дуже шкода, персику.
За все.
Віддай мені це, добре?
Віддай увесь свій біль мені.
Я впораюся.
Іди сюди.
Я тут, добре?
Я тут.
Іди сюди.
Вибач, що зіпсувала Різдво.
Різдво було зруйновано ще до цього.
Це ми.
Особливе Різдво Джинні та Джорджії.
Так?
Якщо ви чи хтось з близьких думає про заподіяння собі шкоди,
інформація та ресурси доступні на сайті: www.wannatalkaboutit.com
Переклад субтитрів: Тарас Кунець