SERIÁL NETFLIX
Je to moje máma.
Mám ji ráda a teď ji musím chránit.
Vášeň, nebo moc.
Život je hra a krása je úplnej kulomet.
Nikdy se nedívej zpět, jen vpřed.
Život je bitva. Nemůžeš nikomu věřit.
Bodni první.
Ale jak z toho vyváznout bez úhony?
Copak mě to nezmění navždy?
Jak s tím mám žít?
Mám pocit, že se topím, a nikdo mě neslyší křičet.
Konečně chápu, proč Georgia pořád utíká.
Vida, elasťáky ti seknou.
Byla jsem běhat.
A už nemáš modré vlasy.
Jo. Asi mě to přestalo bavit. Co je to?
Jen papírová stopa mého nervového zhroucení.
Tenhle štos je svatba.
Tenhle štos je párty v Sousedském klubu,
která pořád nemá téma a bude hrozná.
Co je ti?
Tak různě.
Nemůžu přestat myslet na…
Na Kennyho.
Ginny, tiše.
Kenny je náš Voldemort, jasný?
Nevyslovujeme jeho jméno a nemluvíme o něm.
- Ahoj. - Nazdar, krasavice.
Ahoj.
Nevím, jak to dělá.
Tváří se, jako bys se nechumelilo.
- Zatím můj favorit. - Jo.
Ale mě přemáhá pocit, že je všechno špatně.
Svět je zase v rovnováze.
MANG je zas pohromadě.
Akorát já mám na věky věků zaracha,
takže sbohem, krutý světe.
Odveď mě k oknu, Winnie. Chci se rozloučit.
Bev dneska nechala na stole leták na internátní školu, takže…
Jauvajs. Abigail, co ty?
Máma má furt výčitky z rozbitého domova,
takže já mám zaracha jen na víkend.
Já… zaracha nemám.
Ovšemže ne. Královna to má na háku.
Georgia je boží.
Jo. Kéž by moje máma byla taky moje kámoška.
Jo.
Bohužel, Ellen je typická matka.
„Marcusi, Maxine. Jak vám máme ještě někdy věřit?“
Mít mámu za kámošku není až taková pecka, jak se zdá.
Ale aspoň že ta moje párty byla super.
Slyšely jste, že Maria Fontaineová
vykouřila v tvojí koupelně Dana Summera?
- V mojí koupelně? - Jo.
Já myslela, že ho blondýny neberou. Nevykřikoval to vždycky?
O mojí halloweenské blond paruce řekl: „Hyzdí tě.“
- No… - S Jordanem to můžeme potvrdit.
- Vyrušili jsme je. - Co jste vy dva dělali nahoře?
Rozhodně jsme si to nerozdávali v posteli tvojí mámy.
To jsme rozhodně nedělali.
Ale Georgia má úplně suprovou peřinu.
Nevíš, kde ji koupila? Ne?
- Nechápu, proč Sophie nepřišla. - Kámo, už to nech plavat.
Máš pravdu. Ano.
Nechám. Nejde to.
- Ty už nemáš ten modrej přeliv. - Jo. Přestal mě bavit.
A taky mám novinky.
S Marcusem jsme oficiálně pár.
Moc vám to přeju,
ale jestli o trochu víc otevřu pusu, tak vrhnu.
Viděli jsme, jak spolu mizíte.
Nechci se bavit o bráchově penisu.
Fuj, kdykoli teď uvidím tvýho bráchu, pomyslím na jeho penis.
Čau.
- Ahoj, bobečku. - Ahoj.
Díky za pokec.
- Můžeme jít? - Jo, jdeme.
Jen tak dál, děti! Sluší vám to spolu!
V 15.30 máš setkání s Radou seniorů, abyste projednali
zvýšení bezbariérovosti města.
Bezva. Ještě něco?
Strážkyně kašny by chtěly…
Pardon, ale kdo?
Strážkyně kašny.
Skupina velmi bohatých a velmi starých dam,
které se pasovaly do rolí zkrášlovatelek města.
Co chtějí teď?
Schválil jsem iniciativu „Sázejte víc květin, vyroste víc krásy.“
Teď jim jde o dělicí pásy.
Co chtějí dělat s dělicími pásy?
Prý neodpovídají wellsburským standardům.
Naše děti nesmějí jezdit kolem ošklivých dělicích pásů.
Chtějí tam dát květiny, mulč…
- Fajn. - Zavlažovací systém?
V žádném případě. Nový zavlažovací systém je za čárou.
Rozkaz, kapitáne.
Co je?
- Já tohle město fakt miluju. - Chci ve své funkci něco změnit.
Měníš dělicí pásy.
Příští týden vezeme konzervy
do bostonského azylového domu pro ženy a děti.
Ano, Georgio?
Veselé Vánoce. Tady je plechovka hrášku.
Děláme to rok co rok.
O Vánocích bych fakt nechtěla plechovku hrášku.
A co bys tedy chtěla?
Co tím chceš říct?
- To, co říkám. - Já vůbec nevím, co říkáte.
Tampony, plenky, dárky, peníze.
Předání darů?
Benefiční akce se vstupným.
Vánoční jarmark.
Zimní jarmark. Inkluzivita.
Zimní charitativní jarmark.
To se mi líbí. Jsem pro.
Je to vše?
Ne, ještě něco.
Georgia má odteď na starost všechny moje sociální sítě.
Opravdu? Myslíš to vážně?
To bych neradil…
Vidíš do lidí a jsi kreativní. Určitě to zvládneš.
Jo, už se stalo.
Co prosím?
Na @StarostaRandolph už máš 200 sledujících. Buď bez obav.
Georgio, ještě vteřinku.
Víš jistě, že máš na ten zimní jarmark kapacitu?
Plánuješ svatbu, pořádáš tu párty v Sousedském klubu…
Pro azylový dům pro ženy a děti…
to udělám ráda.
Mami, já mám pořád hlad.
Já už jsem nacpaná, dojíš to za mě?
Ginny, můžete na slovíčko?
Zameškala jste hodně hodin
a neodevzdala jste esej o Hroznech hněvu.
Já vím. Dodám vám ho. Je to všechno?
Ne. Přemýšlel jsem o našem rozhovoru
a v duchu diverzity bych byl rád,
kdybyste vybrala knihu, kterou zařadíme do osnov
a přečte si ji celá třída.
Knihu?
Nějakou, která popisuje zkušenost černých Američanů.
Zajímá vás to?
Jo, možná.
- Popřemýšlím o tom. - Dobře.
Jen se vám snažím vyjít vstříc.
Čau, holky. Max, jakou scénu dneska zkoušíme?
Myslím, že tu svatbu.
Budeme se tvářit, jako že jsi v pátek
v naší kuchyni netančila valčík?
- To bylo hodně koketní, co? - Hodně koketní.
Jak to, že jsem nevěděla, že jsi cvok do Bryona?
- Fakt rozkošný. - Nejsem do něj cvok.
Jsi zabouchnutý kotě v botě.
Spadla jsi ze stromu roztomilosti a cestou vrazila do všech větví?
- Teď se na tu zkoušku těším. - Já ne.
Mám zpívat Josephininu baladu a jsem z toho na prášky.
Můžu tu roli vzít za tebe, jestli chceš…
Ne, není třeba. Díky.
Dámy.
Rodiny mají různou podobu
a listy na stromě budou znázorňovat vaši krásnou, jedinečnou rodinu.
Proč musím rodokmen dělat já? Můj táta umírá.
Ten můj je ve vězení.
Zahrajeme si po škole Back 4 Blood?
- Ty máš Back 4 Blood? - Jo.
Máma má nervy v kýblu, takže mi koupí jakoukoli hru.
Hustý.
Chceš masáž?
Ano.
Máš fakt jemnou kůži.
Jo, hodně se mažu tělovým mlékem.
Když jsi pořád vláčná, nemusíš se zvláčňovat.
Že jo?
V tomhle chrámu nebude žádný popel.
A je to.
Díky. To bylo moc fajn.
V poho.
- Chceš taky… - Namasíruješ i mě?
Jo.
Tajný Santa.
Díky.
Bracia a Bryon. Krása, jste aliterační pár.
To sotva. Koukni se na něj.
Nekoukej se na něj, Max.
Bracio, to nic není. To je jen mezi herci.
Všichni všem dělají masáže. Fakt divný.
To neuhodneš.
Mám dělat Bryonovi tajného Santu. Chceš si to vyměnit?
Ne, Max. To by byl moc velkej stres.
No tak, pojď to toho.
Dej to sem.
SILVER
Koupelová sůl z lokální levandule, čipsy Cape Cod.
Což jsou bezkonkurenčně ty nejlepší kotlíkové brambůrky.
Necituj mě. Znervózňuje mě to.
- O co ti jde? - Vím, že to mezi námi trochu drhlo.
Zpronevěřila jsi peníze a pak mi vyhrožovala.
- A taky jsem se za to omluvila. - Neomluvila.
Nicku, moc mě to mrzí.
Přísahám, že bych Paulovi nikdy neublížila.
Miluju ho, opravdu.
A navíc miluju tuhle práci.
Jsem v ní dobrá a chci pokračovat.
Zprvu jsem byla jiný člověk.
Neměla jsem před sebou žádnou budoucnost,
kariéru, skutečné přátele.
Považuju tě za skutečného přítele.
Takže chci, abys mi šel za družbu.
Co prosím?
Ještě jednu rundu?
- Ano. - Joe, jsi v pořádku?
Poslední dobou jsi nějak nesvůj.
Nejsi taková čiperka a čečetka jako obvykle.
Sice nevím, co to znamená, ale všechno je v pořádku.
Donesu vám to pití.
- Dost bych si toho považovala. - Já jen…
- Musím si to promyslet. - Dobře.
Jen pády
já s tebou zažívám.
Jak věřit mám
tvým věčným báchorkám?
Mně zdálo…
To je fakt smutný a krásný. Co je to?
Snad ne ten doják, co o mně napsal Hunter?
Ne.
Tuhle písničku jsem napsala já.
Je moc pěkná, Padmo. Líbí se mi.
Díky.
- Co píšeš ty? - Jen takovou básničku.
Ginny, tvoje máma chce další rundu.
To mě fakt šokuje.
Joe, něco mě napadlo.
Co tu uspořádat open mic večer?
- Ne. - Co? Proč ne?
- Spousta práce. - Spousta zákazníků.
Promotérko, dones mamince víno.
Joe, no tak. Bude to fajn. Někdo předvede song,
někdo báseň, viď, Ginny? Nebo komediální výstup.
Komediální výstup? Chceš mě ukecat?
No tak, Joe. Tvůj podnik začne být cool.
Cože, on není cool?
Prostě řekni ano.
Ne.
Zkusily jsme to.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je? - Radši běž.
Cože? Proč?
- Padma a já jsme v pohodě. - Prostě běž.
Nemá zapotřebí se trápit v práci.
A dneska jdu na večeři k tátovi. Stavíš se pak?
- Tak pojď. Pojď. - Ale já…
A přijď dveřmi.
Rustikální kousek z ořechu. Nemůžeš je minout.
Cynthie! Ahoj. Jak se vede?
Skvěle.
Přijdeš na moji párty v klubu?
Bez tebe by mě tam nevzali.
Jo.
Hurá.
Prospěje ti, když vypadneš z domu.
Přijď, bude to zábava.
Detektivní hra. Řešení záhadné vraždy.
Párty s tématem vraždy?
Joe, to občerstvení zajistíš, viď?
Bohužel ne.
Moc rád bych ti vyhověl, ale zrovna ten večer
tady pořádáme náš první open mic.
Počkej, fakt?
Paráda! Takže můžu vyrobit plakáty.
Že jo?
Tak super.
Máma takhle nevaří?
Co se nastěhoval Paul, dělá míň hotovek a víc gurmánských jídel.
Často je kuskus.
- Takže už se úplně nastěhoval? - Jo.
Dělá teď pána domu.
Když mi v pátek vtrhli na tu párty,
měl otcovský proslov.
„Nezlobíme se, zklamala jsi nás.“
Cože?
Copak ti o tom máma neřekla?
Promiň, že jsem ti lhala.
No dobře. A jak to jde jinak? Co škola?
Můj angličtinář…
- Ten suchar? - Jo.
Mám vybrat knihu, která popisuje zkušenost černých Američanů.
Chce dělat něco proti rasismus. Hurá.
Aspoň se snaží.
Co je?
Která kniha popisuje zkušenost bílých Američanů?
Nevím, Kdo chytá v žitě?
A ty jsi jediná, komu ten úkol zadal?
Jo.
Takže ten učitel hledá ryzí černošskou knížku,
ale zadal to tobě?
Takže to mám odmítnout?
To neříkám. Co když ji zařadí do výuky?
Díky tomu bude jeho třída inkluzivnější.
- Takže mám svolit? - To neříkám.
Diverzifikovat seznam četby není tvoje práce.
To je jeho práce. On je učitel.
Takže mám odmítnout?
Když není systém stavěný pro tebe, máš dvě možnosti.
Zkusit ho cihlu po cihle přestavět,
nebo říct „dneska ne“
a šetřit síly na budoucí větší bitvy.
Tak co mám podle tebe dělat?
Ať už se rozhodneš jakkoli, bude to určitě správně.
Fakt cenná a srozumitelná rada.
Doporuč mu moji knihu.
- Kdo je to? - Nikdo.
Ten úsměv znám.
Znamená: „Napsal mi někdo, kdo se mi líbí“.
Marcus.
Ten odnaproti?
Už spolu oficiálně chodíme.
- Hlavně nedělej mámu. - Nebudu ti říkat, co máš dělat.
Ale teď máš jiné starosti.
- Soustřeď se na ně. - Jasně, tati, chápu.
SIMONE PŘÍCHOZÍ ZPRÁVA
Zas ta „to neřeš“ Simone?
Taky máš ten úsměv.
- Nemám. - Ale máš.
To není úsměv. Jen pousmání.
Musí to pořádně syčet.
- Ginny, palačinky. - Palačinky?
- Tradá! - Ty jo, mami, tobě to sekne.
- Díky. - Ty bys dokázala vylákat muže na smrt.
Taky si myslím.
Tohle si vzít nemůžeš.
- Co Voldemort? - Neříkej jeho jméno.
Přesně tak.
Zlatíčko, je to jen párty, klídek.
Marcusi!
Smím dál?
Nechci tě děsit,
ale tenhle velký dřevěný rám jsou dveře.
Dveřmi se vchází.
Vím, že na to nejsi zvyklý.
Ty se většinou soukáš nahoru po okapu.
Není to tajný portál.
Neteleportuje tě do včerejška, kde uvízneš ve smyčce,
dokud se z ní nevymaníš.
Není v tom žádné kouzlo.
Není to past ani trik.
Jenom dveře.
- Myslíš si, bůhvíjak jsi vtipná. - Mě to docela baví.
Pojď dál.
Nazdar, rád tě zase vidím.
Osvěžíme si pravidla chování v tomhle domě?
Je to nutné?
Věděl jsem, že mi podáte ruku. V téhle smyčce jsem lapený už tři roky.
Prosím tě, neprovokuj je.
Už jí úplně přeskočilo.
Prošla jí vražda, a pořádá párty na téma „záhadná vražda“?
- Odvaha. - Spíš sadismus.
No tak.
Ty to nechápeš. Je to moje vina.
Udělala to, aby mě ochránila.
Nebýt mě, byl by Kenny pořád naživu.
- Umřel kvůli mně. - Ne.
To není pravda.
Ty nemáš vliv na to, co tvoje máma dělá.
Myslím, že byste to měli s Padmou nějak uzavřít.
To fakt dělat nechci.
Zaslouží si to.
Já bych to chtěla.
Ahoj!
Díky.
Pápá.
Terapie bude tentokrát fakt prča.
Mám novinky, které tě nepotěší.
Austin chce pařit na kompu se Zachem Fullerem.
Se Cynthiiným synem?
Austin ho nesnáší. Bodl ho tužkou.
- Zjevně se usmířili. - Mně se to nelíbí.
Tvoje nevole je zjevná.
Na tu párty půjdeš
v kostýmu plukovníka Mustarda. Co ty na to?
Že jsem takových akcí navštívil milion,
a vždycky tam byly jednohubky a šampaňské.
Chci všechny ohromit.
Mě už jsi ohromila.
Proto tě tak miluju.
Konečně mám pocit, že sem patřím. Cítím se fakt dobře.
Ale tohle je ohromující.
Paráda.
Líbí se ti to?
- Mně tohle taky. - Vážně?
Co kdybys mi dovolila,
abych tě ohromil ještě víc?
Tak jo.
Zione, můžu ti zavolat pak?
Musela jsi to brát?
- Chci s tebou mluvit. - Proč ti volá?
O čem?
Ginny udělala párty?
- Co že udělala? - Kdo?
To je Paul? Ginny říkala, že se nastěhoval.
- Jo, nastěhoval. - On to nevěděl?
Proč jsi mi to neřekla?
A že Ginny dělala párty? A že má nového kluka?
- Chci být v obraze. - Jsi.
Paul je tu, Ginny udělala párty, má novýho kluka.
Jo, motorkáři. Nelíbí se mi to.
Nelíbí se mi to.
Nikomu z nás se to nelíbí.
Nejste na to s Paulem sami. Teď tu taky žiju.
Jedeme v tom společně.
- Co Zion říká? - Co Paul říká?
Že byste měli zajít na pivo. Sbratřit se. Líp se poznat.
- To řekl? - To řekl?
Bezva nápad. Potřebujete spolu vycházet.
Jsme v tom všichni společně, víc hlav víc ví a tak dál.
Dám ti Paula.
- To ne. - Jo.
- Ne. - Dělej.
Čau, kámo.
Čau.
„Nick Throop, 35, je nedílnou součástí starostova úřadu.
Tento absolvent Cornellu dohlíží na to,
aby naše město šlapalo jako dobře namazaný stroj.
Vytvořila jsem profily různým lidem z úřadu.
Já do tebe vidím.
Lechtáš moje obří ego,
což funguje, protože jsem Lev.
Dobře, fajn. Moc rád bych byl tvůj družba.
Nicku! To znamená, že jsme zase přátelé?
A že přijdeš na moji párty?
Mám nápad na kostým paní Whiteové.
- Přijde se mnou i Jesse. - Jasně, Jesse.
Kam na všechny ty nápady chodíš?
Baví mě to. Popouštím uzdu fantazii
a tvořím z toho vlastní svět.
Napřed to vidíš jen v duchu
a neexistuje to, a ty tu představu musíš zhmotnit.
Tak co ty na to?
Je to mega.
Akorát jsem fantazírovala, že budu vypadat strašně sexy
a moje ex to představení uvidí a chytne se za nos.
Sophie Sanchezová, že jo?
Já osobně…
bych si vzala tohle.
- Dáš mi ruku? - Jo.
Nedusím tě, že ne?
Max, ty bláho! To vypadá skvěle.
Viď?
No není Silver boží?
Jsem z toho úplně paf.
- Jo… - Bracio!
Chci to vzít od té balady. Vyzkoušíme to s klavírem?
- Jo. - Dobře.
- Sundám ti to. - Jo, dobře.
Ano, takže tohle je chvíle,
kdy si Josephine uvědomí, že k vévodovi něco cítí.
Je to ústřední píseň. Bez ní se můžeme jít klouzat.
A jeď.
Mě prvně vábí muž, jehož pohledy mě pálí
a šarmem svým mě šálí,
ač radost mou mi kalí…
Jak se ti daří?
Super, super. Fajn, fajn.
Myslím na tebe od našeho telefonátu.
Já vím.
Nepopálila jsem se, takže…
Zatím dobrý.
- Zapisovala sis něco do deníku? - Jo, básně.
Básně?
To byl tátův nápad.
Jednou jsem napsala báseň o identitě
a byl to úžasný pocit, říct všechno nahlas,
než o té básni můj rasistický učitel řekl, že je nekonvenční.
A teď mě zase vyčleňuje ze třídy a já nevím, co s tím.
A nikdo se mě nikdy nezastane.
Takže jsem na to sama. Což je na pytel.
Vím, jaké to je, vyrůstat v převážně bílém městě.
Je důležité, abys mezi svými blízkými nacházela bezpečný prostor.
Co tvoje máma? Je pro tebe bezpečná?
Je Georgia bezpečná?
Je to bezpečný prostor?
Můžeš se jí svěřit se svými problémy?
Ne.
Jak to?
Když jste malá a strčí do vás cizí kluk, až si odřete koleno,
běžíte za maminkou, aby vás objala a řekla, že to přebolí.
Nechcete, aby tomu klukovi přestřihla brzdy na kole.
Některé věci Georgia Millerová prostě neumí napravit.
Zkoušela jsi jí to říct?
Zasloužíš si porozumění, Ginny.
Porozumění.
Jo.
V mém životě…
je spousta strašných a hnusných věcí, o kterých nikdo neví,
a já mám pocit, že to musím pořád všechno držet pod pokličkou.
Co by se stalo, kdybys to nedělala?
Moc ti to sluší.
Mami, proč jsi mě nepotrestala za ten mejdan?
Ráda tě vidím šťastnou.
Máš za sebou těžké období. Musela jsi upustit páru.
Já to chápu.
Ale já si trest zasloužím. Provedla jsem průšvih.
Takhle svět funguje.
A je to, trest vykonán.
Tak jsem to nemyslela.
Musíme začít vážně mluvit o mojí svatbě.
Není to kýč, když budou družičky a družba v bílém?
Co ty na to?
A poprosíš kámošky, aby na zimním jarmarku malovaly na obličeje?
A už víš, jaký budeš mít na tu párty kostým?
Já tam jít nemůžu. Promiň.
Cože?
Joe chce, abych mu pomohla s tím open micem, takže…
Tak to je pech. Chtěla jsem se tebou pochlubit.
Tak jo, jdeme dělat latkes.
Co je to latke?
- To je opravdu úžasné. - Jsem maximalistka.
Díky moc, žes to letos vzala na sebe.
- Náročný rok. - Mám tě ráda, mami.
Já tebe taky, mami.
Poslyš, mami, náš kámoš Brodie pořádá menší sešlost.
- Napadlo mě… - Ne.
Omluvily jste se Georgii za to, jak jste se chovaly u ní doma?
- Promiňte. - Moc se omlouváme.
- Ať se to neopakuje. - To je úžasný.
- Ty latkes jsou fakt v topu. - Mami, ne.
Ano, jsou v topu. Jsi fakt cool, mami.
- A ty máš pořád zaracha. - Jasně.
Víte, že mě vzali do Sousedského klubu?
Tak to je paráda!
- Hezky. - Dá si ještě někdo citronádu?
Vzpomínáte, jak měli Max, Abby a Norah ten stánek s citronádou?
- Měly to skvěle vymyšlené. - Pamatujete si tu naši písničku?
Když tě v poušti trápí hrozný hic,
citronáda bodne, dej si říct.
Citronáda zchladí vás,
tak pojďte si ji koupit od nás!
Mami, pamatuješ na náš stánek s limonádou?
Akorát jsme neměli citrony, tak jsme tam dali citronový koncentrát
a tys tam napsala: „Z čerstvě vymačkaných bio citronů.“
S dětmi je hrozná legrace. Jsem moc ráda, že je mám.
A pak mi ten rasista ze sousedního karavanu řekl, že tam zacláním.
Díky, že ses s námi podělila o tak krásnou vzpomínku z dětství.
Když už je řeč o dětství, víte, jak dopadl pan Adams?
Ten španělštinář, co mě v sedmičce rozbrečel?
Vyrazili ho.
Našli mu v zásuvce stolu sprostý časopis.
- Děláš si srandu. - To je hrozné.
Jak je to možné?
No přesně. Copak dneska někdo čte časáky?
Gitten stopro čte porno časáky.
Ginny, to bys měla doporučit jako četbu.
Jakou četbu?
To neřeš. To mě jen prudí můj angličtinář.
Už jsem to probrala s tátou, takže klid.
Nechci, abys něco dělala.
Co bych měla dělat?
Musím si odskočit.
Mami, teď mi napsal Brodie. Budeme pryč přesně hodinu.
- Prosím… - Ne.
Prosím, mami. Jsme mladé. Nech nás žít.
Ellen, od všech holek jsem dostala ručně psané omluvy.
Vážně?
Dost mě to potěšilo.
Já nevím. Mám vybrat nějakou knížku, nebo ne?
Vyber slovník…
jako metaforu prorůstání rasismu do všech aspektů Ameriky.
Ať si to přežvejká.
Nechci, aby si Gitten myslel, že jsme spiklenci jen proto,
že si prolistoval Bílou křehkost.
Hej.
Jsem tu pro tebe.
- Ahoj. - Ahoj.
Je bezpečný sem chodit? Nechci vidět výměnu tělesných tekutin.
Pijeme si vzájemně krev.
Tak jo.
Takže už nemáme zaracha, protože Georgia řekla našim mámám,
že jsme jí napsaly ručně psané omluvy.
Aha, takže lež.
- Jedeme k Brodiemu. - Nejedeme.
- Ty nejedeš. - Dobře, ven.
- Ahoj. - Ahoj!
Dobře, jedeme k Brodiemu.
- Takže já… - Takže já…
- Ne, mluv ty. - Já…
- Já bych… - Víš co? Já…
Tak dobře.
Já začnu.
Vím, že jsi před naším zasnoubením spal s Georgiou.
Ty jo, jdeš na to zostra. Dobře…
A předpokládám, že ses přistěhoval, abys byl s ní.
Takže otázka zní, jestli se mám něčeho bát.
Já jen chci, aby byla Georgia šťastná.
Nechci se do ničeho plést.
Kdybych si nepřál, aby vám to klapalo, nesedím tu s tebou na pivu.
Ale budeš nevlastní táta mých dětí, bydlíš s nima v domě.
Proto jsem tady.
Ginny je skvělá holka, mimochodem. Dobrá práce.
Pivo.
Pivo by bodlo. Joe, dvě piva, prosím.
To, co máš na čepu. Díky.
Jste pěknej pár.
Hodíte se k sobě.
Tak díky. Od tebe si toho vážím.
Díky, Joe.
A já jsem možná někoho potkal.
Vážně?
Jo, je úžasná.
Tak to je super.
Jo.
Pardon. Panebože.
Nebuď na mě zlej.
Na.
- Sorry. - Ty jsi fakt hulvát.
Jak dlouho tu musíme zůstat?
Na, lásko, dej si šluka.
Už se to nese!
Jordane, to přeháníš.
- Ne, ty to přeháníš. - Ty to přeháníš.
Kdo si dá?
Tlač to sem.
Marcusi, chceš taky jedno?
To je šifra pro „promiň, že jsem ti dal pěstí“?
Abs, to už přeháníš. Trochu.
- Co? - Jo?
Kde mám pivo?
To se na hřbetě jaka fakt těžko dělá.
Tak jak jsme na tom? Dáte si ještě něco? Nebo už zaplatíte?
Joe, mám dojem, že se Zionem se ještě neznáte.
Zion je Ginnyin táta.
Vylezl na Matterhorn a Annapurnu.
- Je to borec. - Nejsem.
- Ale Ginny tu moc ráda pracuje. - Jsme za ni rádi. Je bezva.
Není nejhorší.
- Jo. - Díky, Joe.
Co si myslíme o novém příteli? Má na ni špatný vliv? Právě jsou na mejdanu.
- Určitě kouří trávu. - Ginny nekouří.
Nikdy mě nenapadlo, že budu nevlastní otec. Puberťáci?
Je šílený sledovat, jak roste a stává se z ní samostatný člověk.
- Právě teď je v tom období. - Vážně?
Nic na ní nepozoruju.
Snaží se to maskovat.
Je stoická.
Jo, to je celá Georgia.
Dávej na ni pozor. Dělej mi zpravodaje.
Budu.
Díky.
Oni si fakt myslí, že jediný, co chceme dělat,
je sedět tu a poslouchat, jak hrajou.
- Připadám si úplně bez talentu. - Jsi.
Není bez talentu.
Marcusi, ty taky hraješ, ne?
Ani moc ne. Ne.
To je náhodou lež jako věž.
Hraje na všechno. Dokonce má i harmoniku.
- Leze mi to na nervy. - Vážně?
Tak jo.
- No tak dobře. - Já nic neříkala…
- Vteřinku. - To přesně říkám.
- Oni se sbližujou? - Doufám, že ne.
Ty vole.
Ty kráso.
- Už to chápu. - Ne. Ne, nechápeš.
A prej nehraje.
Dobře, moje mužnost je teď v sázce, takže…
Abs, Abby, Abigail, vylez mi na záda. Dělej.
Hraj e moll a A7.
Můžeme?
Ty vole…
Kolik vážíš? Šmarjá.
Marcusi, kámo, to už fakt přeháníš.
- Dobrý. - Ginny hraje na klavír.
Ginny, nedělej drahoty.
Ukaž jim to.
Ty hraješ leda ve snu.
- To říkala tvoje máma. - Jo, jasně.
Kde ses naučila hrát na klavír?
Copak jste nebyli fakt hodně chudá rodina?
- Cože? - Cože?
Naučil mě to táta.
A zavři zobák.
Jo! Zbožňuju, když jsme zlí na Samanthu.
Neprovokuj mě, Abigail.
Ohromná zábava. Máš bezva kámoše.
Můžeme už jít?
Lásko, jsem doma.
Jsi opilej.
Jo. Ale Zion je frajer.
Fakt dobrej týpek se zajímavým životem.
Já vím. Proto ho pořád miluju.
A už jsem vystřízlivěl.
Do hajzlu.
- Ty tu máš kvér? - Počkej.
Než začneš vyšilovat, představ si, že jsem tu sama.
Někdo se sem vloupá. Jak se ubráním?
K tomuhle jsem se vyjádřil dost jasně, Georgio.
Nemáš tušení, jaké to je být svobodná matka.
Máš pravdu, nemám.
Ale něco ti řeknu.
Vlastnictví zbraní pro sebeobranu je mýtus.
Podle statistik roste pravděpodobnost zranění nebo úmrtí u tebe i tvých dětí,
pokud máš doma zbraň.
Spíš ji někdo obrátí proti tobě.
Jestli tu chceš mávat statistikami, budiž.
Podle statistik je nejnebezpečnější místo pro ženu její vlastní domov.
Máš na ni aspoň povolení?
Je vůbec legální?
Schválil jsem zákon zakazující viditelné nošení zbraně.
- Jak budu podle tebe teď vypadat? - Fajn.
Fajn. Zbavím se jí.
Kolik jich tu ještě máš?
Jen tuhle jednu, přísahám.
Zbavím se jí.
Dobře. Ale jestli se sem vloupá nějakej surovec, spláčeš nad výdělkem!
Sluší ti to, maminko.
Co chceš do pytlíku pro psy? Steak? Humra? Těstoviny?
Ahoj, Natalie.
Ne.
Ne, Natalie ty nesmíš mít streptokoka.
Za chvíli jdu na rande.
Vím, že to nechápeš, protože je ti 13,
ale on má dobrou práci.
Nosí oblek. Má penzijní spoření.
Sakra.
Ahoj. Sluší ti to.
Ahoj.
Říkala jsem ti, ať nechodíš nahoru. Vyběhla bych ven.
Tak vyběhneme spolu.
Já dneska bohužel nemůžu.
- Jsem nemocná. - Nemocná?
Mami, já mám hlad.
Kdo je uvnitř?
- Jak se jmenuješ? - Ginny.
Chtěla jsem ti říct, že mám dceru.
Kdy?
Potom, co se do mě šíleně zamiluješ a bude ti to jedno.
- Kam jdeš? - Kde to máš?
Všichni to mají někde v šuplíku.
Objednáme si jídlo.
- Vážně? - Ginny, máš ráda jarní závitky?
Ano.
Ginny. Já fakt žeru kabáty tvojí matky, jasný?
Třeba ten zelenej, co má dneska na sobě.
Dneska? Ona je tady?
Jo, teď jsem ji viděla na chodbě.
- Mami! - Vypadni, Ginny.
- Co tady děláš? - Zion mi řekl
o té knížce.
Ten člověk nemá učit.
Myslíš, že to nevím?
Co když tě přistihnou? Myslíš, že mi to projde?
Nemůžeš si pořád dělat, co tě napadne.
Přesně proto jsem ti to neřekla.
Neumíš si představit, co zažívám.
Nemůžu ti nic říct, abys zas nevyvedla nějakou šílenost.
Nedovolím, aby se takhle někdo choval k mojí dceři.
Jsem tvoje matka. Nikdo na světě tě nemiluje víc než já.
- Já vím. - Udělala bych pro tebe cokoliv.
Jasný?
To dobře víš.
To je hrozný.
Je hrozný takhle to na mě naložit.
- Zdravím. - Dobrý den.
To je moje máma.
Těší mě.
Ginny mi o vás všechno řekla.
Takže když jsme se všichni seznámili, můžeme zas jít
a hlavně tady nic nenecháme.
OPEN MIC VEČER
- To je super. - Viď? Strašně se těším.
- Co píšeš? Další básně? - Jo.
Super. Můžu…
Ty jo, to má fakt sílu.
Díky.
Píšu básně, abych líp zpracovala některé věci.
Tahle se napsala sama.
Měla bys ji přečíst na tom večeru.
- Ne. - Proč ne?
Říkalas, že se psala sama.
Jak vypadám?
Netvař se takhle.
Z podobných akcí nás celý život vyhazovali.
Ale teď tu akci sami pořádáme.
Dokázali jsme to.
Tohle byl celou dobu náš cíl.
Ahoj! Pojďte dál.
Panebože.
Ahoj!
Já zírám.
Vypadáte fantasticky.
Říká, že máme skvělé kostýmy.
Parádní pouta. Byla součástí kostýmu?
Koupili jsme je s kostýmem?
Ano.
Paule, objednáš taxíky?
Jo.
Propána, pojďte dál.
- Páni! - Nicku! A Jesse.
Tak co, těšíte se na vražednou zábavu?
Myslím, že to pachatel provedl v kuchyni pistolí.
Myslím, že to udělala slečna Scarlet jedem.
Tak jo!
Nechme si to až do Sousedského klubu.
Tak šup, jdeme.
Ti budou koukat. Jdeme.
Tak pa. Užij si ten večer.
Jen pády
já s tebou zažívám,
zažívám.
Jen pády s tebou já
zažívám,
zažívám.
Jsi v pořádku?
Já myslela, že tu budou říkat vtipy.
A snad s ní budeš šťastnější
a nepláchneš tentokrát.
Pro mě už budeš navždy tím,
co kdysi měl mě rád.
Ty jsi ke všemu lhostejný,
kéž lhostejný bys mi byl.
Fakt super pocit, dostat to ze sebe všechno ven.
Promiň.
V klidu, buď svá.
Ginny, měla bys přečíst tu báseň. Fakt. Je to skvělej pocit.
Takže to byla naše zaměstnankyně Padma Atlurieová,
strůjkyně dnešního večera.
Sledovali jste poslední dobou zprávy?
Ve Francii prý vybouchla jedna sýrárna.
Trosky pak museli hledat brie-lemi.
Fuj.
Drzoune.
Všem vám děkuju, že jste dnes přišli.
To je trapný.
Přečti tu báseň.
Právě jsme dostali oznámení od banky,
že máme nevyřízené účty.
Ano! Dalším účinkujícím je Ginny Millerová,
která předvede nějaké skvělé číslo, nejspíš.
Usmála ses.
- Byls děsnej. - Líbilo se ti to.
Dobrý večer.
Snažím se víc používat svůj hlas, takže tady to je.
Mám cítit stud, když pod postel se schovávám?
Trčím v bouři, ale tu bouři v hlavě mám.
Vidím jenom blesky, slyším jenom hromy.
Jedna rána za druhou snaží se mě zlomit.
Byla jsem slepá, teď vidím zas, klapky z očí naštěstí spadly mi včas.
Marně zkouším oči uzavřít a v temnotě jak dřív zas žít
a slepě důvěřovat,
protože teď už vím, co pro tebe musím udělat
a cos ze mě udělala
a udělala bych cokoliv, abych to smyla.
Vydrhnout tu skvrnu doběla,
ale tetování neumyješ,
protože teď jsem vinna též.
Zuby skřípám, vrčím, sama sebe mučím.
Hlasivky mi rozechvívají zásadní brutální pravdy,
které musím vyřknout, které musíš přijmout.
Jazyk se mi kroutí pod krutým břemenem mlčení,
však v hrdle se mi vzpříčí ten zvuk,
spolknu ten žmolek, už ani muk.
Matka prý vše nejlíp ví,
ale co když o lecčems matka nic netuší?
Umí ti udělat drdol, ale Scarlett O'Harová je její idol.
Vždycky říkáš, že jsem tvůj odraz,
ale za tvůj úsměv já neumím se skrýt.
A z mého pohledu stojíme každá na opačné straně zrcadla.
My dvě proti celému světu?
Ty nemáš vůbec zdání, jak po mně jde celý svět,
tak jak tomu můžeš rozumět?
Už mě nebaví jen tiše trpět.
Dnes budu dupat a křičet a řvát!
Vše, co cítím, teď najevo chci dát.
Jen tím, že jsem pravdu znala,
jsem ti přitakala.
Ruce už nemám čisté, ryzí,
lpí na nich hříchy cizí,
slova, co jsem nevyslovila, draci, které jsem nezabila.
Ten hřích zdědím já
a stanu se zrůdou, z níž jsem se zrodila.
- Ty jsi tu ještě? - Nechce se mi domů.
Byl jsi vtipnej.
- Nelži. - Víš, co jsem vždycky chtěla zkusit?
Co?
Když dovolíš.
Přece mě nevyhodíš z mýho baru.
To snad ne. Co to má bejt?
Šmarjá, ona mizí dolů?
A to není vše.
Ty pádluješ? To jsi vždycky chtěla dělat?
Fakt nádhera,
ale asi by ses odtamtud už měla klidit.
Promiň, nechtěl jsem…
Mami, promiň. Nečekala jsem, že dneska přijdeš.
Ta párty už skončila. Chtěla jsem tě překvapit.
Někdy jen žasnu, jak rychle jsi dospěla.
Jsi tak chytrá a tvořivá.
Já nechodila ani na střední, ale ty…
ty jsi zázračné dítě.
Žasnu, jak někdo jako já mohl porodit někoho, jako jsi ty.
Mami…
Kéž by to moje máma pochopila.
Nechápu, jak to dělá.
Že dokáže všechno zlé udržet pod pokličkou.
Moje máma je živel.
Je stále v pohybu.
Nic ji nedokázalo zlomit.
Dobrý den. Já jsem Gil Timmins.
Tati?
Překlad titulků: Petr Putna