‎E mama mea.
‎O iubesc și acum trebuie s-o protejez.
‎Pasiune sau putere.
‎Viața e un joc, ‎iar frumusețea e o mitralieră.
‎Nu privi înapoi, doar în față.
‎Viața e o luptă. Nu poți crede în nimeni.
‎Întâi înțepi.
‎Dar cum scapi nevătămat?
‎Cum nu te schimbă pentru totdeauna?
‎Cum trăiesc cu așa ceva?
‎Simt că mă înec ‎și nu mă aude nimeni că strig.
‎În sfârșit înțeleg ‎de ce aleargă Georgia mereu.
‎GINNY ȘI GEORGIA
‎Uită-te la tine în spandex!
‎Am fost să alerg.
‎Și părul! Nu mai e albastru.
‎Mda. Cred că mi-a trecut. Ce-i cu astea?
‎Atestarea căderii mele nervoase.
‎Vraful ăsta e nunta.
‎Asta e petrecerea de primire în club,
‎care tot nu are o temă și va fi oribilă.
‎Ce e cu tine?
‎Doar chestii.
‎Nu pot să nu mă gândesc la…
‎La Kenny.
‎Ginny, taci!
‎Kenny e Voldemortul nostru.
‎Nu-i rostim numele și nu vorbim despre el.
‎- Bună! ‎- Măi să fie, uite ce frumuseți!
‎Bună!
‎Nu știu cum reușește.
‎Să se poarte de parcă totul e normal.
‎- Preferata mea. ‎- Da.
‎Nu pot să nu simt că totul e anapoda.
‎Totul e bine din nou în lume.
‎MANG s-a reunit.
‎Dar sunt pedepsită de-a pururi și-n veci,
‎așa că, adio, lume crudă!
‎Du-mă la geam, Winnie. ‎Vreau să-mi iau adio.
‎Bev a lăsat un pliant cu un pension ‎la bucătărie, deci…
‎Au! Abigail, tu ce faci?
‎Încă m-ajută ‎vinovăția familiei destructurate,
‎deci sunt pedepsită doar în weekend.
‎Eu nu-s pedepsită.
‎Normal! O adevărată regină ‎rămâne neafectată.
‎O iubesc pe Georgia.
‎Aș vrea ca mama să-mi fie ca o prietenă.
‎Da.
‎Din păcate, Ellen e o mamă sadea.
‎„Marcus, Maxine. Cum o să mai avem ‎vreodată încredere în voi?”
‎Să o ai pe maică-ta prietenă ‎nu e grozav cum se crede.
‎Măcar petrecerea mea a fost bestială.
‎Ați auzit că Maria Fontaine
‎i-a supt pixu' lui Dan Summer ‎la tine în baie?
‎- În baia mea? ‎- Da.
‎Credeam că nu-i plac blondele. ‎Nu asta-l obsedează?
‎Mi-am pus perucă blondă de Halloween ‎și a zis că m-am distrus.
‎- Păi… ‎- Eu și Jordan putem confirma.
‎- Am dat peste ei. ‎- Ce făceați voi doi la etaj?
‎Nu ne-o puneam în patul maică-tii.
‎Te asigur că nu făceam asta.
‎Georgia are o plapumă care mă obsedează.
‎Știi de unde a luat-o? Nu?
‎- Incredibil că n-a venit Sophie! ‎- Trebuie să încetezi.
‎Știu. Așa e.
‎O voi face. Nu pot.
‎- Ți-ai scos albastrul. ‎- Da. Nu știu, mi-a trecut.
‎Am și o noutate.
‎E oficial, eu și Marcus.
‎Mă bucur pentru voi,
‎dar, dacă mai deschid gura un strop, ‎o să vomit.
‎V-am văzut dispărând împreună.
‎Hai să nu vorbim de țiparu' lui frate-miu.
‎De fiecare dată când îl voi vedea, ‎mă voi gândi la penisul lui.
‎Salut!
‎- Bună, Câh! ‎- Bună!
‎Ai fost amuzantă.
‎- Ești gata? ‎- Da, să mergem.
‎Țineți-o așa, copii! ‎Vă descurcați minunat!
‎La 15:30, ai ședință ‎cu Consiliul cetățenilor seniori
‎despre accesibilizarea orașului.
‎Super. Altceva?
‎Doamnele Fântânii ar vrea să…
‎Scuze, ce anume?
‎Doamnele Fântânii.
‎Un grup de femei foarte în vârstă ‎și foarte bogate
‎care și-au propus ‎înfrumusețarea Wellsbury-ului.
‎Ce mai vor acum?
‎Am aprobat inițiativa Plantați flori, ‎cultivați frumusețe.
‎E vorba de medianele străzii.
‎Ce ar vrea să le facă?
‎Spun că nu fac cinste orașului.
‎Să nu conducă copiii ‎pe lângă mediane urâte.
‎Vor să planteze flori…
‎- Bine. ‎- Un sistem nou de irigare?
‎Categoric nu. ‎Nu aprob un nou sistem de irigare.
‎Da, să trăiți.
‎Ce?
‎- Ador orașul ăsta. ‎- Am intrat în politică să schimb ceva.
‎Schimbi medianele străzilor.
‎Adunăm conserve pentru ‎Adăpostul de femei și copii din Boston
‎săptămâna viitoare.
‎Da, Georgia?
‎Crăciun fericit! Uite o cutie de mazăre.
‎O facem anual.
‎Numai mazăre nu mi-aș dori de Crăciun.
‎Ce ți-ai dori?
‎Ce vrei să spui?
‎- Știi ce vreau să spun. ‎- Nu înțeleg nimic.
‎Tampoane, scutece, cadouri, bani.
‎Donare de bunuri?
‎Un eveniment, cu intrare plătită.
‎Carnaval de Crăciun.
‎Carnaval de iarnă. Pentru toți.
‎Un carnaval caritabil de iarnă.
‎Îmi place. Hai să-l facem!
‎Asta e tot?
‎Nu, încă un lucru.
‎Georgia se ocupă de prezența primăriei ‎în rețelele sociale.
‎Pe bune? Vorbești serios?
‎Nu recomand…
‎Știi cum gândesc oamenii ‎și ești creativă. Sigur că poți.
‎Bun, că am făcut-o deja.
‎Poftim?
‎@PrimarRandolph, ai deja 200 de adepți. ‎Nu-ți face griji.
‎Georgia, așteaptă puțin.
‎Precis ai destulă energie ‎pentru acest carnaval de iarnă?
‎Planifici nunta, ‎petrecerea de la Clubul Cartierului…
‎Pentru Adăpostul de femei și copii?
‎E musai s-o fac!
‎Mamă, tot mi-e foame.
‎Eu sunt sătulă, ‎așa că ce-ar fi să mă ajuți?
‎Ginny, vrei să rămâi?
‎Ai multe absențe
‎și nu ai predat ‎eseul despre ‎Fructele mâniei.
‎Știu. Îl voi aduce. Asta e tot?
‎Nu. M-am gândit la discuția noastră
‎și, în spiritul diversității,
‎aș vrea să alegi o carte ‎pe care să o citească clasa,
‎să intre în programă.
‎O carte?
‎Una care surprinde ‎experiența afro-americană.
‎Te interesează?
‎Da, poate.
‎- Mă voi gândi. ‎- Bine.
‎Încerc să-ți fac o concesie.
‎Salut! Max, știi ce scenă facem azi?
‎Cred că nunta cea mare.
‎Nu vorbim despre țopăiala de vineri ‎din bucătăria mea?
‎- A fost foarte jucăuș, nu? ‎- Foarte jucăuș.
‎Cum de n-am știut ‎că ai o pasiune pentru Bryon?
‎- Foarte drăguț! ‎- Mai încet. Nu e pasiune.
‎Ești o mâță amorezată.
‎Ai picat din copacul drăguț ‎și te-ai lovit de crăci în cădere?
‎- Abia aștept repetiția. ‎- Eu, nu.
‎Trebuie să cânt balada lui Josephine ‎și mi-e groază.
‎O pot interpreta pe Josephine ‎dacă nu vrei…
‎Nu, nu e nevoie. Mersi.
‎Doamnelor.
‎Familiile arată în multe feluri,
‎iar frunzele arborelui vor reprezenta ‎familia voastră frumoasă, unică.
‎De ce să fac un arbore al familiei? ‎Tata e pe moarte.
‎Al meu e în pușcărie.
‎Vii după ore să jucăm ‎Back 4 Blood?
‎- Ai ‎Back 4 Blood? ‎- Da.
‎Mama are o cădere nervoasă, ‎îmi cumpără orice joc.
‎Mișto!
‎Vrei un masaj?
‎Da.
‎Ai pielea foarte fină.
‎Da, îmi dau cu multă loțiune.
‎Dacă rămâi hidratată, ‎nu trebuie să te hidratezi.
‎Nu-i așa?
‎Nu va fi cenușă în acest templu.
‎Gata!
‎Mersi. A fost foarte plăcut.
‎Pentru puțin.
‎- Să-ți fac… ‎- Îmi faci și mie?
‎Da.
‎Moșu' secret.
‎Mulțumesc.
‎Bracia și Bryon. ‎Ador un cuplu cu aliterații.
‎Nu prea. Uită-te la el!
‎Nu te uita efectiv la el, Max!
‎Bracia, e-un fleac. ‎Chestii de distribuție.
‎Toți se masează între ei. E ciudat rău.
‎Ghici ce!
‎Îl am pe Bryon ca Moșu' secret. ‎Facem schimb?
‎Nu, Max, e… E prea multă presiune.
‎Haide, acceptă!
‎Dă-mi-l.
‎Săruri de baie de lavandă locală, ‎chipsuri Cape Cod.
‎Care-s cele mai bune chipsuri de cartofi ‎la ceaun.
‎Nu mă cita pe mine mie însumi. E ciudat.
‎- Ce urmărești? ‎- Știu că avem o relație tensionată.
‎Ai delapidat fonduri ‎și apoi m-ai amenințat.
‎- Și mi-am cerut scuze. ‎- Ba nu, de fapt.
‎Nick, îmi pare rău.
‎Îți jur că nu i-aș face rău lui Paul.
‎Îl iubesc, pe cuvânt.
‎Mai mult, ador munca asta.
‎Mă pricep și vreau să continui.
‎Eram alt om când m-am mutat aici.
‎Nu aveam un viitor înainte,
‎o carieră, prieteni adevărați.
‎Te consider printre ei.
‎Deci… vreau să-mi fii cavaler de onoare!
‎Poftim?
‎Vă mai aduc un rând?
‎- Da. ‎- Salut! Ești bine?
‎Ești abătut de la o vreme.
‎Nu ești șugubăț ca de obicei.
‎Bun, ce-o vrea să însemne și asta. ‎Da, totul e bine.
‎Vă aduc băuturile.
‎- Nick, ar însemna mult pentru mine. ‎- Trebuie…
‎- Trebuie să mă gândesc. ‎- Bine.
‎Veșnic e
‎O decepție cu tine
‎Știu cu tine
‎E greu de crezut că e adevărat
‎Și m-am gândit…
‎E tare trist și frumos. Ce e?
‎E cântecul de jale ‎al lui Hunter despre mine?
‎Nu.
‎De fapt, pe ăsta l-am scris eu.
‎E superb, Padma. Îmi place mult.
‎Mersi!
‎- Ce scrii? ‎- O poezie.
‎Ginny, un rând la masa maică-tii.
‎Ce neobișnuit! Sunt șocată.
‎Auzi, Joe, am o idee.
‎Dacă Blue Farm ar organiza ‎o scenă deschisă?
‎- Nu. ‎- Poftim? De ce nu?
‎- Prea multă muncă. ‎- Clienți în plus.
‎Mark Cuban, du-i maică-tii vin!
‎Joe, zău așa! O să fie haios. ‎Lumea cântă cântece,
‎recită poezii, nu, Ginny? ‎Pot face comedie.
‎Comedie? Așa vrei să mă convingi?
‎Hai, Joe! Va face ‎ca Blue Farm să fie super.
‎Ce, Blue Farm nu e super?
‎Joe, spune da!
‎Nu.
‎Am încercat.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎- Ce faci? ‎- Trebuie să pleci.
‎Poftim? De ce?
‎- Nu am probleme cu Padma. ‎- Pleacă odată!
‎Nu trebuie chinuită când lucrează.
‎De asemenea, iau cina la tata diseară. ‎Vii după?
‎- Bun, hai. Hai! ‎- Dar e…
‎Și intră prin față!
‎E o ușă de nuc de-un leat cu casa. ‎N-o poți rata.
‎Cynthia! Bună! Ce faci?
‎Minunat.
‎Vii la petrecerea de la club?
‎Fără tine nu aș fi putut intra.
‎Da.
‎Ura!
‎Ți-ar prinde bine să ieși din casă.
‎Hai, o să fie haios.
‎E o temă polițistă despre o crimă.
‎O petrecere cu crime?
‎Joe, mai poți aduce mâncarea, nu?
‎Nu, regret.
‎Mi-ar fi făcut plăcere, dar în seara aia
‎Blue Farm ține primul eveniment ‎la scenă deschisă.
‎Stai, serios?
‎Doamne! Deci pot să fac afișe.
‎Nu-i așa?
‎Bine, super!
‎Maică-ta nu gătește așa.
‎De când s-a mutat Paul la noi, ‎mâncăm mai sofisticat.
‎Mult cuscus.
‎- Deci s-a mutat de tot? ‎- Da, definitiv.
‎E bărbatul casei.
‎Când m-au prins c-am dat petrecerea,
‎a adoptat o atitudine paternă:
‎„Nu suntem supărați pe tine, ‎ci dezamăgiți.”
‎Poftim?
‎Da, precis ți-a spus mama.
‎Iartă-mă că te-am mințit.
‎Bine, atunci. Cum merge restul? Școala?
‎Proful de engleză avansată…
‎- Cu concursul de poezie? ‎- Da.
‎Vrea să aleg o carte ‎care reprezintă experiența afro-americană
‎ca să rezolve rasismul. Ura!
‎Măcar se străduiește.
‎Ce?
‎Ce carte reprezintă ‎experiența americană albă?
‎De veghe în lanul de secară?
‎Doar ție ți-a dat tema asta?
‎Da.
‎Vrea să găsească ‎singura carte neagră veritabilă
‎și vrea să o faci tu?
‎Deci să nu o fac?
‎N-am zis asta. Dacă adaugă cartea?
‎Ai face clasa să fie mai inclusivă.
‎- Deci să o fac? ‎- N-am zis asta.
‎Nu trebuie să-i diversifici tu ‎lista de lectură.
‎E treaba lui. El e profesorul.
‎Deci să nu o fac?
‎Când sistemul nu e făcut pentru tine, ‎ai în față două opțiuni.
‎Încerci să-l schimbi din temelii
‎sau poți să refuzi azi
‎și să te protejezi ‎pentru luptele mari ce vor urma.
‎Deci, ce zici să fac?
‎Orice vei decide, ‎sunt sigur că va fi corect.
‎Foarte util, foarte clar.
‎Poți alege cartea mea.
‎- Cine e? ‎- Nimeni.
‎Cunosc zâmbetul ăsta.
‎Înseamnă „mi-a scris cel pe care îl plac”.
‎E Marcus.
‎De vizavi?
‎E iubitul meu acum, oficial.
‎- Nu fă ca mama! ‎- Nu îți voi spune ce să faci.
‎Dar ai niște probleme acum.
‎- Vreau să te ocupi de ele. ‎- Da, înțeleg.
‎MESAJ DE LA SIMONE
‎„Nimeni” Simone iar?
‎Îți cunosc zâmbetul.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎Nu e zâmbet. E doar o mică grimasă.
‎Sfârâitul e cel mai important.
‎- Ginny, clătite! ‎- Clătite?
‎- Iată-mă! ‎- Arăți frumos, mamă!
‎- Mulțumesc. ‎- Ai suci capul bărbaților.
‎Și eu cred asta.
‎Nu poți purta așa ceva.
‎- Și Voldemort? ‎- Nu-i rosti numele!
‎Exact.
‎Piersicuță, e petrecere, calmează-te.
‎Marcus!
‎Pot să intru?
‎Nu vreau să te sperii,
‎dar cadrul ăsta uriaș e o ușă.
‎Pășești prin ea.
‎Știu că nu ești obișnuit.
‎De obicei te cațări pe burlan.
‎Nu e un portal secret.
‎Nu te va teleporta în ziua de ieri, ‎în buclă, la nesfârșit,
‎până rupi ciclul.
‎Nu e magică.
‎Nici capcană, nici șiretlic.
‎Doar o ușă.
‎- Te crezi amuzantă. ‎- Pe mine chiar mă distrează.
‎Haide!
‎Salut! Mă bucur să te revăd!
‎Să-ți reamintesc regulile casei?
‎Mai bine nu.
‎Știam că îmi veți strânge mâna. ‎Sunt în bucla asta de trei ani.
‎Bine, hai să nu-i încurajăm.
‎Chiar și-a pierdut mințile.
‎Dacă scapi nepedepsită de crimă, ‎nu ții petreceri pe tema asta.
‎- E tupeistă. ‎- E sadică.
‎Măi!
‎Nu înțelegi. E vina mea.
‎A făcut-o ca să mă apere
‎și, dacă nu eram eu, Kenny ar fi în viață.
‎- A murit din cauza mea. ‎- Nu.
‎Nu e adevărat.
‎Nu poți să o controlezi, nici ce face.
‎Cred că tu și Padma ar trebui ‎să aveți o discuție de final.
‎Nu vreau așa ceva.
‎O merită.
‎Eu mi-aș dori-o.
‎Bună ziua!
‎Mersi.
‎Pa!
‎Va fi haioasă terapia săptămâna asta!
‎Am o veste care nu-ți va plăcea.
‎Austin a cerut să se joace cu Zach Fuller.
‎Fiul Cynthiei?
‎Austin îl urăște. L-a înțepat cu creionul.
‎- Pasămite s-au împăcat. ‎- Nu-mi place.
‎Ți-am notat nemulțumirea.
‎Pentru petrecere,
‎vei fi colonelul Mustard. Ce părere avem?
‎Că am fost la multe chestii din astea ‎și-s doar plăcinte cu crab și șampanie.
‎Vreau să-i epatez.
‎Deja ești foarte epatantă.
‎De asta te iubesc atât.
‎În sfârșit mă simt de-a locului aici. ‎Mă simt excelent.
‎Asta da epatant!
‎Da.
‎Îți place ce vezi?
‎- Și mie îmi place. ‎- Da?
‎De ce nu mă lași
‎să te epatez mai departe?
‎Bine.
‎Zion, te sun mai târziu?
‎Trebuia să răspunzi?
‎- Vreau să vorbim. ‎- De ce sună?
‎Despre ce?
‎Ginny a făcut chef?
‎- Ce a făcut? ‎- Cine ce a făcut?
‎E Paul? E acolo? Ginny a zis că s-a mutat.
‎- Da, s-a mutat. ‎- Nu știa asta?
‎De ce nu mi-ai spus?
‎Sau că Ginny a făcut chef? ‎Că are un iubit nou?
‎- Vreau să fiu la curent. ‎- Ești.
‎Paul s-a mutat, Ginny a făcut chef, ‎are iubit nou.
‎Motociclistul. Nu-mi place.
‎Nu-mi place.
‎Nu ne place niciunuia.
‎Nu sunteți doar tu și Paul. ‎Locuiesc aici.
‎Suntem implicați toți.
‎- Ce spune Zion? ‎- Ce spune Paul?
‎Să ieșiți la o bere. ‎Să vă apropiați. Să vă cunoașteți.
‎- Așa a zis? ‎- Așa a zis?
‎Grozavă idee! Trebuie să coexistați.
‎Suntem în aceeași barcă, trebuie ‎să ne implicăm etc. Ți-l dau pe Paul.
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎- Ba nu. ‎- Ia-l!
‎Salut!
‎„Nick Throop, 35 de ani, ‎face parte din primărie.
‎Absolvent la Cornell, se ocupă de oraș,
‎având grijă ca Wellsbury ‎să funcționeze perfect.
‎Am zis să prezint ‎diferiți oameni de la birou.
‎Înțeleg ce faci.
‎Îmi gâdili orgoliul imens,
‎și merge, normal, căci sunt Leu.
‎Prea bine. M-aș bucura ‎să-ți fiu cavaler de onoare.
‎Nick! Înseamnă că ne-am împăcat?
‎Deci vii la petrecerea mea?
‎Am un concept pentru doamna White.
‎- Voi fi acolo cu Jesse. ‎- Așa deci, Jesse.
‎Cum le inventezi pe toate?
‎E plăcut. Pot să imaginez orice am chef
‎și creez un întreg univers.
‎E doar în creierul tău
‎și nu există, dar îi dai formă.
‎Cum ți se pare?
‎E senzațională.
‎Aveam o fantezie în care eram sexy trăsnet
‎și fosta mea vedea spectacolul ‎și-i venea să moară.
‎Sophie Sanchez, nu?
‎Eu, una,
‎aș alege asta.
‎- Îmi dai mâna? ‎- Da.
‎Nu te sufoc, nu?
‎Max, Doamne! Arată foarte bine.
‎Nu-i așa?
‎Nu e Silver demențială?
‎Sunt obsedată.
‎- Da, nu… ‎- Bracia!
‎Vreau să încep de la baladă. ‎Ești pregătită să încerci cu pianul?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- O să ți-o scot. ‎- Da, sigur.
‎Bine, deci momentul acesta
‎e când Josephine își dă seama ‎că nutrește sentimente față de duce.
‎E melodia centrală. ‎Fără ea, nu avem nimic.
‎Și începem!
‎Nu am iubit niciodată pe cineva ‎Ai cărui ochi să vadă prin mine
‎Al cărui farmec să mă zăpăcească
‎Căci nu mă amuzi…
‎Cum ai mai fost?
‎Super. M-am distrat.
‎Mă gândesc la tine ‎de la discuția telefonică.
‎Știu.
‎Dar nu m-am ars, deci…
‎Nu m-am ars.
‎- Ai scris în jurnal? ‎- Da, poezii.
‎Poezii?
‎A fost ideea tatei.
‎Am scris odată o poezie despre identitate
‎și m-am simțit fantastic ‎să articulez totul,
‎până ce un profesor rasist ‎a numit-o neconvențională.
‎Iar acum mă persecută din nou ‎și nu știu ce să fac.
‎Nimeni din clasă nu spune nimic.
‎Sunt pe cont propriu. E enervant.
‎Știu cum e să crești ‎într-un oraș majoritar alb.
‎E important să găsești spații sigure ‎în oamenii din viața ta.
‎Cum e mama ta? E sigură?
‎Dacă e sigură?
‎E un spațiu sigur?
‎Simți că-i poți împărtăși problemele tale?
‎Nu.
‎De ce?
‎Când ești mică și te împinge un băiat ‎și-ți julești genunchiul,
‎fugi la mama și vrei să te îmbrățișeze ‎și să te liniștească.
‎Nu vrei să taie frânele ‎bicicletei băiatului.
‎Sunt lucruri pe care Georgia Miller ‎nu le poate repara.
‎Ai încercat să-i spui asta?
‎Meriți înțelegere, Ginny.
‎Înțelegere.
‎Mda…
‎Sunt atât de multe…
‎lucruri oribile în viața mea ‎despre care nimeni nu știe
‎și simt că trebuie ‎să țin mereu totul în mine.
‎Ce s-ar întâmpla dacă n-ai face-o?
‎Ești atât de drăguță!
‎Mamă, de ce nu m-ai pedepsit ‎pentru petrecere?
‎Îmi place să te văd fericită.
‎Ai avut două săptămâni grele. ‎Trebuia să te descarci.
‎Înțeleg.
‎Dar merit să fiu pedepsită. Am greșit.
‎Așa funcționează lumea.
‎Poftim, te-am pedepsit!
‎Nu asta spuneam.
‎Chiar, trebuie să discutăm serios ‎despre nuntă.
‎Exagerez dacă vreau ‎să fie în alb domnișoarele de onoare?
‎Ce părere avem?
‎Poți să-ți rogi prietenele ‎să se machieze la carnaval?
‎Și știi ce costum o să ai la petrecere?
‎Nu pot să merg la aia. Îmi pare rău.
‎Poftim?
‎Joe vrea să-l ajut ‎în seara cu scena deschisă, deci…
‎Ce nasol! Voiam să mă laud cu tine.
‎Bine, hai să facem scoverzi!
‎Ce e o scovardă?
‎- Sunt grozave! ‎- Absolut de acord.
‎Mulțumesc pentru organizarea de anul ăsta.
‎- A fost greu. ‎- Te iubesc, mamă.
‎Și eu te iubesc, mamă!
‎Mamă, prietena noastră Brodie ‎are invitați.
‎- Ziceam… ‎- Nu.
‎I-ați cerut scuze Georgiei ‎că i-ați necinstit casa?
‎- Scuze, Georgia. ‎- Ne pare rău.
‎- Să nu se repete! ‎- E formidabilă.
‎- Scoverzile-s strașnice! ‎- Vai, mamă, nu.
‎Da. Strașnice. Ești super, mamă.
‎- Tot pedepsită ești. ‎- Bine.
‎Ați aflat că sunt în Clubul Cartierului?
‎Doamne, e fantastic!
‎- Bravo! ‎- Mai vrea cineva limonadă?
‎Mai știți când Max, Abby și Norah au avut ‎taraba cu limonadă?
‎- Da, a fost foarte creativ. ‎- Vă amintiți cântecul nostru?
‎Când ești în deșert ‎Și e zăpușeală
‎Limonada-ți aduce răcoreală
‎Limonada te liniștește
‎Așa că vino acum și te cinstește
‎Mamă, mai știi taraba noastră cu limonadă?
‎Doar că n-aveam lămâi, ‎așa c-am folosit suc
‎și scriai pe etichetă: ‎„Stors proaspăt, organic”.
‎Da. Copiii-s nostimi. Mă bucur să-i am.
‎Și vecinul rasist din parcul de rulote ‎mi-a zis că-s pierde-vară.
‎Mulțumesc, Ginny, că ne-ai împărtășit ‎o amintire neprețuită din copilărie.
‎Apropo de copilărie, ‎ați auzit de domnul Adams?
‎Proful de spaniolă ‎care m-a făcut să plâng?
‎L-au concediat.
‎I-au găsit o revistă obscenă în birou.
‎- Glumești! ‎- E oribil!
‎Cum e posibil?
‎Chiar așa. Cine mai citește reviste?
‎Pun pariu că dl Gitten citește ‎reviste obscene.
‎Ginny, ar trebui să recomanzi asta ‎pentru carte.
‎Ce carte?
‎Nimic. Proful de engleză e enervant.
‎I-am zis tatei, nu-ți face griji.
‎Nu vreau să faci nimic.
‎Ce aș putea face?
‎Mă duc la baie.
‎Mamă, tocmai mi-a scris Brodie. ‎Am lipsi doar o oră.
‎- Te rog… ‎- Nu.
‎Te rog! Suntem tinere. Lasă-ne să trăim!
‎Ellen, dacă te-ajută, să știi ‎că fetele mi-au cerut iertare în scris.
‎Serios?
‎Au fost drăguțe.
‎Nu știu. Aleg o carte? Nu aleg o carte?
‎Ia dicționarul
‎ca metaforă a rasismului ‎omniprezent în America.
‎Să cugete la asta.
‎Nu vreau să-i dau lui Gitten satisfacția ‎de a se crede aliat
‎fiindcă a frunzărit ‎Fragilitatea albă.
‎Ascultă…
‎Îți sunt alături.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Putem să intrăm? Nu vreau să văd ‎schimburi de fluide corporale.
‎Ne bem sângele unul celuilalt.
‎Bine.
‎Nu mai suntem pedepsite, ‎Georgia le-a zis mamelor noastre
‎că i-am cerut iertare în scris.
‎O minciună.
‎- Mergem la Brodie. ‎- Nu.
‎- Tu, nu. ‎- Bun, afară!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bine, mergem la Brodie.
‎- Deci… ‎- Deci…
‎- Începe tu. Nu. ‎- Aș…
‎- Pot să… ‎- Știi ce? Voi…
‎Bine.
‎Încep eu.
‎Știu că te-ai culcat cu Georgia ‎înainte să ne logodim.
‎Deci chiar facem asta. Bine…
‎Bănuiesc că te-ai mutat aici să fii cu ea.
‎Așadar, întrebarea e: ‎am de ce să-mi fac griji?
‎Vreau ca Georgia să fie fericită.
‎Nu încerc să stric nimic.
‎N-aș fi aici la bere cu tine ‎dacă n-aș vrea să reușiți.
‎Dar le vei fi tată vitreg copiilor mei, ‎locuiți împreună. De asta-s aici.
‎Ginny e un copil grozav, apropo. ‎Felicitări!
‎Berea.
‎Berea ar ajuta. Joe, două beri, te rog.
‎Orice ai la halbă. Mersi!
‎Sunteți un cuplu drăguț.
‎Vă potriviți.
‎Mersi, omule. Înseamnă mult ce spui.
‎Mersi, Joe.
‎Și poate am cunoscut pe cineva.
‎Zău?
‎Da, e deosebită.
‎Bun așa. E minunat.
‎Da.
‎Scuze. Doamne!
‎Nu fi rău cu mine!
‎Ține.
‎- Scuze. ‎- Urât gest!
‎Cât trebuie să stăm aici?
‎Uite, iubitule, ia o pipă!
‎Livrare!
‎Jordan, ți-ai pierdut controlul.
‎- Ba tu! ‎- L-ai pierdut!
‎Cine urmează?
‎Bagă o bere!
‎Marcus, vrei una?
‎Ăsta e codul ‎pentru „scuze că te-am pocnit în față”?
‎Abs, ești necontrolată. Un strop.
‎- Ascultă! ‎- Da?
‎Unde mi-e berea?
‎E greu de făcut călare pe-un iac.
‎Cum vă simțiți? ‎Vă mai aduc ceva? Nota, poate?
‎Joe, nu cred că l-ai cunoscut pe Zion.
‎E tatăl lui Ginny.
‎A urcat pe Matterhorn și Annapurna.
‎- E foarte impresionant. ‎- Ba nu e.
‎- Ginny adoră să lucreze aici. ‎- Ne bucurăm. E un copil grozav.
‎Nu e așa de rea.
‎- Da. ‎- Mulțumesc, Joe.
‎Ce părere avem despre noul iubit? ‎Influență proastă? Dă petreceri.
‎- Precis fumează iarbă. ‎- Ginny nu fumează.
‎N-aș fi crezut vreodată ‎să fiu tată vitreg. Adolescenți?
‎E-o nebunie să o urmărești cum crește ‎și devine adult.
‎- Se confruntă cu asta acum. ‎- Serios?
‎Pare bine.
‎Încearcă să mușamalizeze.
‎Nu se plânge.
‎Da, Georgia e așa.
‎Fii cu ochii pe ea. Ține-mă informat.
‎Așa o să fac.
‎Mulțumesc.
‎Nimic nu e mai rău ‎decât să creadă că nu vrem
‎decât să stăm la subsol ‎ascultându-le muzica.
‎- Mă simt netalentată. ‎- Ești.
‎Nu e netalentată.
‎Marcus, cânți, da?
‎Nu, nu prea. Nu.
‎Asta e o minciună cât casa.
‎Cântă la de toate. Și la muzicuță.
‎- E foarte enervant. ‎- Serios?
‎Bine.
‎- Bine, mă rog. ‎- N-am zis să…
‎- O clipă. ‎- Asta ziceam.
‎- Se apropie? ‎- Sper că nu.
‎Drăcie!
‎Doamne!
‎- Acum înțeleg. ‎- Nu. Ba nu înțelegi.
‎Cică nu cântă.
‎Mi-e în joc masculinitatea, deci…
‎Abs, Abby, Abigail, ‎suie-mi-te pe spate. Hai!
‎Luăm mi minor, la șapte.
‎Gata?
‎Măiculiță…
‎Cât cântărești, fato? Doamne!
‎Doamne, Marcus, ești necontrolat.
‎- Bine. ‎- Ginny cântă la pian.
‎Ginny, nu ni te mai împotrivi!
‎Dă-i drumul, fato!
‎Ce cânți în minte.
‎- Așa a zis maică-ta. ‎- Da, sigur.
‎Cum ai învățat să cânți la pian?
‎N-ai crescut în sărăcie lucie?
‎- Poftim? ‎- Ce?
‎M-a învățat tata.
‎De asemenea, mucles!
‎Da! Îmi place când suntem răi cu Samantha!
‎Nu mă stârni, Abigail.
‎E nostim. Prietenii tăi sunt minunați.
‎Putem să plecăm?
‎Iubito, am venit!
‎Ești beat.
‎Da. Dar Zion? E cel mai tare.
‎Zău. Băiat bun, viață fascinantă.
‎Știu. De asta încă-l iubesc.
‎Și-acum m-am trezit.
‎Mii de draci!
‎- Ai o armă aici? ‎- Bun…
‎Până să te înfurii, pune-te în locul meu, ‎singură la bucătărie.
‎Intră un hoț. Sunt vulnerabilă.
‎Mi-am exprimat clar poziția ‎legat de asta, Georgia.
‎Habar n-ai cum e să fii mamă singură.
‎Ai dreptate, nu știu.
‎Dar află un lucru.
‎Deținerea de arme pentru apărare e un mit.
‎Toate statisticile arată ‎că tu sau copiii tăi
‎riscați să vă răniți sau să muriți ‎din cauza armei.
‎Riști să se întoarcă contra ta.
‎Bine, ne jucăm de-a statisticile? ‎Hai să ne jucăm!
‎Statistic, cel mai periculos loc ‎pentru o femeie e casa ei.
‎Măcar e înregistrat?
‎Măcar e legal?
‎Am interzis portul armelor la vedere ‎în oraș.
‎- Cum mă face să arăt asta? ‎- Bine.
‎Bine. Mă voi descotorosi de el.
‎Câte mai sunt?
‎Doar ăsta, pe cuvânt!
‎Scap eu de el.
‎Bine. Dar, dacă o să dea buzna aici ‎unul fioros și violent, o să regreți.
‎Ești frumoasă, mamă.
‎Ce vrei în punguța pentru căței? ‎Friptură? Homar? Paste?
‎Bună, Natalie!
‎Nu.
‎Nu, Natalie, să n-ai streptococ.
‎Acum îmi vine partenerul.
‎Natalie, știu că nu înțelegi ‎fiindcă ai 13 ani,
‎dar are un post bun.
‎Poartă costum. Are plan de pensie.
‎Rahat!
‎Salut! Arăți bine.
‎Bună!
‎Ți-am zis să nu vii la ușă, ‎ieșeam imediat.
‎Hai să ieșim amândoi!
‎Nu pot în seara asta.
‎- Sunt bolnavă. ‎- Ești bolnavă?
‎Mamă, mi-e foame.
‎Și cine e acolo?
‎- Cum te cheamă? ‎- Ginny.
‎Voiam să-ți spun că am o fiică.
‎Când?
‎După ce te îndrăgosteai de mine ‎și nu mai conta.
‎- Unde te duci? ‎- Unde e?
‎Oricine are un sertar.
‎Comandăm acasă.
‎- Da? ‎- Ginny, îți plac rulourile cu ouă?
‎Da.
‎Ginny! Mă obsedează mantourile maică-tii.
‎Cel de azi, cel verde, îl ador.
‎Azi? E aici?
‎Da, tocmai am văzut-o pe hol.
‎- Mamă! ‎- Pleacă de aici, Ginny.
‎- Ce faci? ‎- L-am sunat pe Zion. Mi-a zis de carte.
‎Nu merită să fie profesor.
‎Crezi că nu știu?
‎Și dacă te prind? ‎Crezi că mă lasă în pace?
‎Nu poți să faci tot timpul orice ai chef.
‎Exact de asta nu ți-am zis.
‎Habar n-ai cum îmi merge uneori.
‎Nu pot să-ți spun nimic ‎de teamă să nu faci o nebunie.
‎Nu las pe nimeni să-mi trateze fata așa.
‎Sunt mama ta. ‎Nimeni nu te iubește mai mult decât mine.
‎- Știu. ‎- Aș face orice pentru tine.
‎Da?
‎O știi.
‎E oribil.
‎Oribil lucru îmi pui în cârcă.
‎- Bună ziua! ‎- Dle Gitten. Bună!
‎Ea e mama mea.
‎Încântată.
‎Ginny mi-a povestit de d-ta.
‎Super, acum că ne-am întâlnit, vom pleca
‎și ne vom lua lucrurile.
‎SEARĂ DE SCENĂ DESCHISĂ
‎- Foarte tare. ‎- Știu, nu? Sunt foarte entuziasmată.
‎- Ce scrii? Alte poezii? ‎- Da.
‎Marfă. Pot să…
‎Mamă, e impresionant.
‎Mersi.
‎Le scriu ca să procesez mai ușor ‎unele chestii.
‎Asta a venit ușor.
‎S-o citești la scena deschisă.
‎- Nu. ‎- De ce?
‎Ai zis c-a venit ușor.
‎Cum arăt?
‎Nu fi așa!
‎Asta ni s-a refuzat toată viața.
‎Dar acum, nu suntem la petrecere. ‎Suntem petrecerea.
‎Am reușit.
‎Pentru asta am făcut totul.
‎Bună! Intrați!
‎Dumnezeule!
‎Bună seara!
‎Măiculiță!
‎Arătați incredibil.
‎Zice că arată grozav costumele noastre.
‎Cătușele-s beton! Fac parte din costum?
‎Le-am cumpărat cu costumul?
‎Da.
‎Paul, te ocupi de Uber?
‎Da.
‎Doamne, intrați!
‎- Măi să fie! ‎- Nick și Jesse.
‎Aveți chef de-o distracție criminală?
‎Cred că era în bucătărie cu arma penală.
‎Cred că a fost domnișoara Scarlet ‎cu otrava.
‎Bine.
‎Să nu terminăm distracția ‎înainte de Clubul Cartierului.
‎Hai, să mergem!
‎Stai să ajungem. Să mergem!
‎Pa, piersicuță. Distracție plăcută!
‎Veșnic e
‎O decepție cu tine
‎Cu tine, cu tine
‎Cu tine, e veșnic
‎O decepție
‎Cu tine…
‎Ești bine?
‎Credeam că vom avea parte de comedie ‎sau ceva.
‎Și poate ea e mai bună pentru tine
‎Poate de data asta vei rămâne
‎Pentru mine vei fi mereu acela
‎Acela care a plecat
‎Și de nimic nu-ți pasă cu adevărat
‎Aș vrea să nu-mi pese
‎A fost minunat să-mi descarc sufletul.
‎Scuze.
‎Ascultă, fii tu!
‎Ginny, ar trebui să-ți reciți poezia. ‎Serios. Ți-ar face bine.
‎Ați ascultat-o pe Padma Atlurie ‎de la Blue Farm,
‎organizatoarea serii.
‎Ați urmărit ultimele știri?
‎O fabrică de brânză a explodat ‎în Franța, da.
‎S-a făcut multă miZERie.
‎Huo!
‎E urât.
‎Vă mulțumesc tuturor c-ați venit.
‎E chinuitor.
‎Ar trebui să-ți citești poezia.
‎Banca tocmai ne-a anunțat
‎că ultima balanță a intrat în vacanță.
‎Bun așa. Urmează Ginny Miller
‎cu un număr senzațional, probabil.
‎Te-am văzut zâmbind.
‎- Jalnic! ‎- Ți-a plăcut.
‎Bună seara!
‎Am încercat să-mi folosesc mai mult ‎glasul, așa că iată!
‎Sunt prea mare sub pat să încap?
‎Sunt prinsă-n furtună ‎Dar furtuna-i în al meu cap
‎Tot ce văd e fulger ‎Tot ce aud e tunet
‎Un bubuit după altul e singurul sunet
‎Odată am fost oarbă, dar acum văd bine ‎Legătura de ochi s-a desprins de pe mine
‎Dar oricât încerc ochii să-nchid ‎Să-i țin strâns și să mă-ntorc în beznă
‎La a nu ști, la a crede
‎Căci acum că știu ‎Știu ce trebuie pentru tine să fac
‎Ce m-ai făcut a fi
‎Și-aș da orice să șterg cu buretele
‎Să frec și să frec pata să iasă
‎Dar tatuajul de șters e greu
‎Căci acum, vezi tu, vinovată-s și eu
‎Scrâșnesc și bolborosesc până mă fac crudă
‎Coardele vocii vibrându-mi ‎De crude și vitale adevăruri
‎Că trebuie să vorbesc ‎Că trebuie să auzi
‎Limba-mi șerpuind ‎De povara necuvenită a tăcerii
‎Dar sunetul mi se înăbușă-n gât
‎Un nod tare și gros eu înghit
‎Se spune că mama știe ce e bine
‎Dar dacă sunt lucruri ‎Neștiute de mama?
‎Părul ți-l poate-mpleti ‎Dar tot o admiră pe Scarlett O'Hara
‎Mereu spui că-s reflexia ta
‎Dar nu pot să m-ascund după zâmbetul tău
‎Și de unde mă aflu ‎Suntem de părți opuse-ale oglinzii
‎Noi două împotriva lumii?
‎Dar lumea vrea să mă înhațe ‎Cum nicicând nu vei ști sau simți
‎Cum poți ști dacă e real?
‎Am obosit să sufăr tăcută
‎Azi, voi tropăi și voi țipa și voi striga
‎Până ce mă voi goli de toate cuvintele
‎Doar știind, văzând
‎Așa am fost acceptând
‎Mâinile ude, odată curate
‎Murdare de nevrute păcate
‎Cuvinte ce nu le-am spus ‎Dragoni ce nu am răpus
‎Păcatul îl moștenesc
‎Și devin monstrul din care-am ieșit
‎- Mai ești? ‎- Nu vreau să merg acasă.
‎Frumos monologul tău!
‎- Ba nu. ‎- Știi ce-mi doresc dintotdeauna să fac?
‎Ce?
‎Scuză-mă!
‎Nu mă dai afară din barul meu.
‎Nu! Ce faci?
‎Mamă, Doamne, se duce la fund?
‎Stai, nu e tot.
‎E vâslaș? Asta vrei dintotdeauna să faci?
‎E foarte frumos,
‎dar e timpul să ieși din spatele barului.
‎Iartă-mă, n-am vrut să…
‎Îmi pare rău, mamă. ‎Nu credeam c-ai să vii astă-seară.
‎Mi s-a terminat petrecerea. ‎Am zis să-ți fac o surpriză.
‎Uneori nu-mi vine să cred ‎cât de repede ai crescut.
‎Ești atât de deșteaptă și de creativă!
‎N-am fost nici la liceu, dar tu…
‎ești un miracol.
‎Nu pot să cred ‎că una ca tine a ieșit dintr-una ca mine.
‎Mamă…
‎Aș vrea ca mama să poată înțelege.
‎Nu știu cum reușește.
‎Să țină ferecat tot ce e rău.
‎E o forță.
‎Se mișcă neîncetat.
‎Nimic nu ar putea-o înfrânge.
‎Bună ziua! Sunt Gil Timmins.
‎Tată?
‎Subtitrarea: Andrei Albu