SERIÁL NETFLIX
Napadlo vás někdy, proč se pavouci nechytnou do vlastních sítí?
Ginny, život je hra.
A pokud ji nehraješ, někdo jiný si nejspíš pohraje s tebou.
Pokud je život hra, odehrává se podle Georgiiných pravidel.
Ahoj.
Musím si vyčistit zuby.
- Chci si přivonět. - Odpal.
- No tak. Chci si přivonět. - To je hnus.
- Jsi normální? - Proč bych nebyl?
Probudíš mámu.
Já ti to říkala.
Žádný drama. Pojď sem.
Rád se vedle tebe probouzím.
- Protože jsi do mě blázen? - Přesně tak.
Nenuť mě jít do školy.
Dobře, tak nechoď.
Ale já musím.
Je to první den od chvíle, co mě všichni začali nenávidět.
Já ne.
- Dobře. - Kruci.
- Krucinál. - Zůstaň tu.
Musíš.
Panebože.
Je šest ráno. Tvoje máma by mě zabila.
Jo.
Je to všechno?
Co?
Škola.
A že zas všechny uvidíš.
Je to to jediné, co tě trápí?
Jo.
Tak jo, prcku. Už musím jít. Jo.
A taky jdu dnes poprvé na terapii.
Super. Nech si tu hlavu dát do pořádku.
Ginny, jsi vzhůru? Škola.
Georgia zachází s lidmi jako s figurkami
a posunuje jimi.
Už vstáváš?
Řekla, jsme my dvě proti celému světu,
ale to nebyla úplně pravda.
Já byla nakonec taky jenom pěšák.
Vypadáš jako vysokoškolák, co se plíží zpátky na svoji kolej.
Znáš mě jak svý boty. Kočko z PKA.
Musím jít domů a hodit se do gala, než půjdu do práce, takže…
A co kdyby…
ses hodil do gala tady?
Slečno Millerová, vy jste mi udělala místo ve skříni?
Je to tak, pane starosto.
Řekni mi tak ještě jednou.
Já mám strašně, ale strašně ráda svoji skříň.
Je načase, abyste si sem nastěhoval svých pět švestek, pane starosto.
Co je?
Myslíš, že je to dobrý nápad? Co řeknou Ginny a Austin?
Jestli si myslím, že je dobrý nápad,
aby se sem přistěhoval otcovský vzor, můj snoubenec? Jo, myslím.
Jen říkám, že mám kde bydlet.
- Nemusíme na ně spěchat. - Paule, budeme se brát.
Nebudeš bydlet někde jinde. Oni to skousnou.
A navíc to není žádné velké stěhování.
Je to mini stěhování.
Mini stěhování?
Trávíš tu většinu nocí. Je to praktické rozhodnutí.
Dobře, takže je to čistě praktické mini stěhování?
Přesně tak.
Přines si pár svršků, pověs pár obrázků.
Ale ne ty divné kapsáče. Ty hodlám spálit.
Těch se nevzdám.
A časem si s nimi sedneme a oznámíme jim velké stěhování.
Nejspíš zas utečou, podpálí dům
nebo ukradnou další vozidlo.
- A uděláme to společně? - Jako tým.
Koukej ten prostor ve skříni zaplnit, než si to rozmyslím.
Koupila jsem tu pastu s aktivním uhlím.
Nechápu, proč si někdo dobrovolně matlá zuby uhlím,
ale jasně,
když to říká TikTok.
A taky bambucké máslo.
Stálo mě 40 babek, což je čirá zlodějna.
Ty se mnou zas nemluvíš, nebo…
Paul se sem nastěhuje.
Gratuluju.
Díky. Dík…
Mám v tom trochu zmatek.
Šlo o to mini stěhování, které jsme nechtěli oznamovat?
Nebo to velké stěhování, které jim oznámíme jako tým,
až si všichni společně sedneme?
No nic.
Tohle je… To je fakt super, opravdu.
Obvykle snídám v poklusu, ale sedět takhle společně…
Většinou si dám vajíčka a kafe…
- Ale tohle je… - Jsou to jen vafle.
Ano, jsou, ale jsou vynikající.
Jo, vafle jsou super.
Mami, potřebuju omluvenku do školy.
Co tam napíšeme?
- Pokousání aligátorem? - Mami.
Urgentní porada v FBI?
Mami!
Napsala jsem chřipku.
To je dobrá výchova.
Accio borůvky.
- Ginny, chceš omluvenku? - Ne.
- Accio sirup. - Nechceš?
Ne.
Prostě tam po týdenní absenci nakráčíš v roušce tajemství
a s nulovým vysvětlením?
Jako Cher?
- Napíšu ti omluvenku. - Není třeba.
Ahoj, Austine. Ahoj, Paule.
Pa, broučku! Taky ti přeju hezký den!
Mami, neplýtvej vaflemi.
Je lepší se do toho neplést.
Austine, můžeme si promluvit?
Minulý týden jsem měl chřipku.
Ne. Tedy, říkáš to správně.
Ale chci mluvit o Paulovi.
Co si o něm myslíš? Líbí se nám, ne?
- Líbí se mi, že hrajeme fotbal. - Mně taky.
Mami, nejsem blbej.
Vím, co mi chceš říct. Paul se k nám nastěhuje.
No… jo.
- Jako my tenkrát ke Kennymu. - Ne. S Kennym to bylo jiné.
Kenny nehrál fotbal.
- Líbí se mi tady. - Mně taky.
Jestli se rozejdete, zase se budeme stěhovat.
To se nestane.
S Paulem jsem šťastná.
A taky ty jsi taky šťastný, ne?
Tak jo, Paul se může nastěhovat.
Tak děkuju.
Mami?
Proč jsi neposlala moje dopisy tátovi?
Moc se ti omlouvám.
Odpustíš mi to?
Ale Ginny se zlobí.
Jo, ale ne kvůli tomuhle.
Tak se jí omluv.
- Klidně po svém. - To už by stačilo.
Mazej do třídy.
Trochu kašlej, ať ti uvěří.
Tak hezký den, děti. Pa, broučku.
Jak je na tom Cynthia?
Cynthia je na hromadě.
Je tam sestra z hospicu, takže už to nebude trvat dlouho.
Ale Tom je ještě mladý.
Já vím. Chudák Zach.
Potřebuješ tužku?
Pozvracím se a vybuchnu a pak umřu
a pak mě vzkřísí jako zombie a pak zas umřu.
Dnes je konkurz na zimní muzikál.
Neptal jsem se.
Čas smrti, 8:15.
Tribune zhodnotilo Sing Sing! jako kopii Chicaga.
Ne, pardon, vlastně napsali,
že čekali, že to bude přesná kopie Chicaga.
Jenže nebyla a oni:
„Jak to? Tohle není jako Chicago.
Líbilo by se nám to, kdybychom nečekali Chicago.“
Jenže oni sami řekli, že čekali Chicago.
Nedělej z toho drama. Byla jsi skvělá.
Vážně?
Jo, slyšelas dobře.
Ale „skvělá“ mi nepomáhá. Je to dost obecné.
- Co konkrétně bylo skvělé? - Zářila jsi, oslnila jsi.
- Tvůj zadek vynikl. - To jo.
Co se bude hrát?
Pecka. Nikdo nás nemůže obvinit z kopírování.
Je to dobová hra z regentské Anglie.
Je o bohatých šlechtických rodinách, které vdávají dcery.
- Jmenuje se to Wellington. - Cože?
- Jako ta svíčková? - Ne.
Čau! Rozchodovej sestřih?
Jo. O čem je řeč?
Chicago není ani trochu jako Sing Sing! a kdo si to myslí, je debil.
Jo. Ale tvůj zadek tam vynikl.
- Viď? Moje řeč. - Nedělej z ní objekt.
Dělej ze mě objekt, prosím. Zvyšuje mi to sebevědomí.
Já z tebe objekt udělám.
Ty ne.
No fuj.
Nic neříkejte.
Čau, Ginny. Rád tě vidím.
Sklapni, Pressi.
Huntere, dívej se na mě. Směj se.
Ty vole, vy jste fakt brutální.
- Čau, kdes byla? - U táty v Bostonu.
Fajn. Pak dáme řeč.
- Čau, Ginny. - Jo.
- Chceš o tom mluvit? - Ne.
Už to přišlo!
- To je tedy něco! - Líp bych to neřekl.
- Odkud to je? - Z internetu.
To je vidět.
Pošleš jim fotku, a oni z ní udělají obraz.
- Obří obraz. - Proč se držet při zemi?
První krok paní starostové.
Paní starostové?
Ty si neděláš srandu.
Víš, že nic takového neexistuje? Kdes to vzala?
Podle Googlu je manželka starosty paní starostová.
Ve staré Anglii, v Panství Downton?
Mně se to líbí.
A posunula sis stůl blíž k Paulově kanceláři.
Má to logiku.
Ne, nic z tohohle nemá logiku.
Nicku, máš nějaký problém?
Ty znáš můj problém.
Všechny nás ohrožuješ. Neměla bys tu být.
Nech toho.
Pracovní porada?
Už tam letím.
Chci lidem ukázat,
že plníme volební program,
ale nelze dělat všechno najednou, takže si stanovme priority.
Záchrana historických památek leží na srdci všem.
Ano, naprosto souhlasím.
A když už je řeč o památkách, kam se poděl obraz radnice z roku 1890,
který dřív visel v kanceláři,
než jeho místo zaujal ten úchvatný rodinný portrét z internetu?
- Osázíme cyklostezku květinami. - To je tvoje politická strategie?
- Květiny na cyklostezce? - Jo.
Tak dost. Co se tu děje?
Já nevím. Zeptej se paní starostové.
Paní… starostové?
- To existuje? - Je to vtipný.
Ohromně vtipný.
- Popadáme se za břicho. - Existuje. Já jo.
Vtipnější by bylo zdůraznit, že coby absolvent politologie na Cornellu
umím líp posoudit, jaké inciativy si zaslouží prioritu.
Dobře, Cornell. Jasně.
Dejte hlavy dohromady
a já jdu na pohovor do Sousedského klubu.
Do Sousedského klubu?
Proč tam chceš vstupovat? Ten klub nemá žádnou náplň.
- Jen tenis a společenské akce. - Je pro obyvatele čtvrti.
Jsem hrdá obyvatelka čtvrti, ergo bych v tom klubu měla být.
Inu, ergo.
Mohli bychom ten prostor využívat pro městské akce
bez Cynthiiny přímluvy.
Na členství se čeká tři až čtyři roky.
Nového člena přijmou, jen když se někdo odstěhuje nebo umře.
Já jsem na čekací listině už tři roky.
Jo, ale já jsem paní starostová.
Tak jo.
Chceš to probrat?
Ne.
Slečno Millerová, na slovíčko.
- Jaký byl Den díkůvzdání? - Fajn.
- Hodně jste zameškala. - Měla jsem chřipku.
Máte omluvenku od rodičů?
Budete muset dohnat učivo.
Huntere, vy jste pilný student, který je vždy přítomen.
Jistě si děláte pečlivé poznámky.
- Ani ne. Mám v nich chaos. - O tom pochybuju.
Půjčíte Ginny poznámky z posledních týdnů?
To není nutné.
V pohodě.
Huntere, vzpomínáš, jak tě na Instagramu
kontaktovala ta sexy modelka?
To bylo hustý, co?
SOUSEDSKÝ KLUB
To je krása.
Viďte?
Náš pololetní bibliofilský bagelový brunch.
Hromada zábavy.
Každý člen si může zarezervovat místo.
Hrajete tenis, Georgio?
Jo, tenis miluju.
Máme tu tři antukové kurty
a snažíme se získat povolení na stavbu kurtu pro piklebal, ale…
Můžu se přimluvit.
Jsou tu také dvě dráhy pro candlepin bowling.
- Mají vaše děti rády bowling? - Nade vše.
Jste s Paulem krásný pár. Kdy bude svatba?
- Už brzy. V únoru. - To je za tři měsíce.
- Dobré zprávy nepočkají. - Zimní svatba? To je krása.
Neměli Brockovi zimní svatbu v Mountu?
- Ano. - V domě Edith Whartonové?
Jo. A pak ta ledová socha.
- Ano. - Krása.
Ale pak Jerry, že?
- Prokrista, Jerry. - Byl namol.
Dělal ostudu.
- Jo, jeho syn je… - Pardon.
- Jo. - To nic.
- Chcete se tu porozhlédnout? - Jo.
Tady máme wellsburské pamětihodnosti.
Jsou zapůjčené od Wellsburské historické společnosti
a na konci každého měsíce exponáty prostřídáme.
Tohle je náš nejnovější přírůstek.
- Já zírám. - Viďte?
Druhá edice Básní Emily Dickinsonové.
Máme ji zapůjčenou na celý listopad z muzea Emily Dickinsonové.
Úžasné.
- Koho zvažujete za svého sponzora? - Sponzora?
Vaši kandidaturu musí podpořit někdo ze stávajících členů.
Znáte někoho ze stávajících členů?
- Georgio? - Cynthie.
Co tady děláš?
Vzaly jsme to za špatný konec, ale když zemřel můj manžel Kenny…
Tom není mrtvý.
…vzpomínám, jak jsem trpěla samotou.
Umím si představit, jak ti teď je.
Viděla jsem, že Zacha vezla do školy Bev.
A sice jsme měly nějaké neshody,
ale chtěla jsem se na tebe mrknout a přivézt něco na zub.
Vezu brownies a…
Fajn.
Už musím jít. Přijdu pozdě.
Nemůžeš mi jen nahazovat repliky?
Dobře. „Drahá Josephine…“
Jdeš jako na zavolanou. Vezmi to za mě. Já letím na taneční trénink.
Jsi úžasná. Všechny rozdrtíš a zválcuješ. Máš to v kapse.
Čau.
Budeš tak hodná?
Konkurz je dneska a chci to dát zpaměti.
Jasně.
Domníváte se, že mi tři spodničky, bombarďáky a korzet zabrání,
abych vás předběhla, drahý vévodo?
Či se bojíte, že slunce poskvrní mou porcelánovou pleť?
Vězte, že jsem dokázala předběhnout své bratry, a vás předběhnu též.
„Drahá Josephine, dotkl jsem se vás. To jsem na svou čest nechtěl.“
Vaše čest je dosti diskutabilní věc, jak se ukázalo.
Znám ty historky.
„Vážně? A líbí se vám?“
No dovolte?
Zapomínáte, s kým mluvíte.
Jsem Josephine Margot Wellingtonová.
„To vy tu mluvíte o bombarďácích.
A vy, Josephine Margot Wellingtonová, se červenáte.“
A pak propuknu v zpěv.
Jak milovat mám muže,
pro nějž jsem flirtem pouhým,
jenž ovládá mé touhy?
Má mysl se mi vzpouzí,
jsem bláhová…
Děláš si srandu?
Jsi fakt dobrá.
Díky.
Ale roli Josephine fakt nedostanu.
Cože? Proč?
„Moje porcelánová pleť?“
Nic moc. Nemůžeš tu repliku změnit?
Je tam jedna postava, co poskytuje komediální úlevu.
Lady Blairová.
Ošklivá stará čarodějnice, která bydlí přes ulici.
Jestli mě obsadí do role lady Blairové, tak přísahám, že…
Komu to píšeš?
Marcusovi.
Marcusovi Bakerovi?
Ty vole, vy spolu chodíte?
Povídáme si.
Ale poslední tři noci u mě spal.
Aha, jasně.
Tak to není, jen tam spal.
Jsi roztomilá a rudá jako rak.
Poskvrňuje mi porcelánovou pleť.
No nazdar.
Čau, Bracio. Ginny.
Ahoj.
Co tu děláte?
Pomáhám Bracii. Dělá konkurz do té hry.
Aha, pěkný.
Fajn. Tak zatím.
- Co to jako bylo? - Ty vole, to byl Bryon.
Kdo je Bryon?
Neříkej mu Bryon, mohl by tě slyšet.
Potřebujeme krycí jméno. Říkej mu BUM.
- BUM? - „Bryon z únikové místnosti.“
V osmé třídě jsme spolu byli v únikové místnosti.
A odkud zná BUM moje jméno?
On zná jména všech,
protože je to největší miláček a super sympaťák
a nechápu, žes mu řekla, že dělám ten konkurz.
- Vždyť ho děláš. - Jo, ale do jaké hry?
Tati?
Tati? Tak jo.
- Nech toho. - Čeho?
Nedívej se na mýho tátu jako na BUMa.
- Ahoj. - Ahoj.
To je Bracia.
Těší mě, Bracio.
Dobrý den, pane Millere.
Můžeme jet?
Dojela bych tam i sama.
Já vím, žížalko, ale udělej mi radost.
V příštím životě chci ošklivé rodiče.
Máma vždycky říkala, že co nevyléčí whisky,
na to neexistuje lék.
Zkusila někdy valium?
Zkusila všechno.
Jak to zvládáš?
Pamatuju si, jaké to je, ta rána na solar.
Ten pocit samoty a bezmoci.
A navíc to prožívat s dětmi.
Máš se o ně starat, i když se sotva postaráš sama o sebe.
Nikdo pořádně nechápe, jaký to je pocit.
Už pár dní jsem se nesprchovala.
Ani nevím kolik.
- Nechtěla jsem nic říkat, ale… - Sklapni.
I ty největší maličkosti mě zmáhají.
Třeba všechno to papírování.
Tolik papírování a účtování
a navíc mám hrozný strach o Zacha.
Chápeš? Prožije celý život bez táty.
Chápu.
Je z toho zkroušený.
On tátu zbožňuje a já nevím, jak mu pomoct.
Kdyby to šlo, tak bolest svých dětí spolkneme.
Ne, že by to někdy ocenily.
A budu teď svobodná matka.
Neumím si to představit.
Jsem Tomova manželka od svých 28 let.
Já…
Nechci nebýt Tomova manželka.
Co tady děláš?
Chci tě mít za sponzorku v Sousedském klubu.
Ty kráso, ty jsi čubka.
Když umřel Kenny, musela jsem se s tím poprat.
Jeho exmanželka zpochybnila závěť a já byla po koupi domu bez peněz.
Byla jsem vyděšená. Zkoprnělá strachy.
Stejně bych neudělala to co ty. Kradla jsi.
Měli by tě vyrazit.
Když zavřeli Austinova tátu,
říkala jsem si: „Jak bude Austin vyrůstat bez táty?“
Byla jsem osamělá.
Ale když jsem se přestěhovala sem, a začala někam patřit…
Nikdy jsem neměla žádnou jistotu,
a strašně jsem po ní toužila.
Cynthie, nejsem hloupá. Nepřátelíme se,
ale nechci s tebou válčit.
Chci ti pomoct. Vím, jak ti je.
A nezaškodí zavázat si starostovu ženu.
Klidně i víckrát.
Hodí se mít mě na své straně.
Nemusíš se utápět v samotě.
Nalij mi ještě panáka.
Mám prostě mluvit?
Jo, prostě mluv.
Kde mám začít?
Kdekoliv chceš.
Tohle je bezpečný prostor jen pro tebe.
Řekni mi třeba něco o svém dětství.
Vyrůstala jsem se svobodnou matkou.
Měly jsme opravdu nouzi.
Dokonce jsme musely i přespávat v autě.
Bylo to těžké?
Moje máma…
Je dobrá v tom, že umí věci maskovat,
takže to na mně nikdy nedolehlo.
Říkala tomu kempování v autě
a jedly jsme marshmallows přímo ze sáčku.
A pak mi to začalo připadat normální,
protože jsme se pořád stěhovaly.
- Stěhovaly jsme se často. - Jaké to bylo?
Asi dost na hovno.
- Smím říct „na hovno“? - Smíš.
Jo, bylo to na hovno.
Vzpomínám si, že když mi bylo asi 11 nebo 12,
pozvala mě jedna holka
jménem Mackenzie na svou oslavu narozenin.
Nikdy předtím jsem na oslavě nebyla,
protože jsem si nikde nestihla najít kamarádky.
Takže jsem byla dost nervózní.
Asi čtyřikrát jsem se převlíkla.
Jak to dopadlo?
Nešla jsem tam.
Máma rozhodla, že se stěhujeme.
Jaký to byl pocit, když to udělala?
Mizerný.
Na hovno.
Hodně na hovno.
Budeme hodně mluvit o tom, co si myslíš a co cítíš,
protože to ovlivňuje to, co děláš.
Tvůj táta říkal, že si ubližuješ.
Ještě ses o tom nezmínila.
Promluvme si o tom.
Sakra.
No dobře. Tak asi teď, nebo nikdy.
- Nemusíme o tom mluvit. - Ne.
Má to logiku. Proto jsem přece tady.
Jen je divný sedět na gauči v téhle místnosti
a vykládat vám o tom.
Kdy sis ublížila poprvé?
Poprvé jsem to udělala, když mi bylo 12.
Vzpomínáš si, jak ses v tu chvíli cítila?
Vzpomínám si…
na tu šílenou, potlačovanou energii
a nutkání pocítit bolest.
To nutkání jsem měla už dřív, ale nikdy jsem to neudělala.
Ale věděla jsem, kde má máma zapalovač,
a vzala jsem si ho.
A věděla jsem, že bych neměla, že je to špatně.
A nikdy jsem nepomýšlela na sebevraždu.
To vůbec. Já jen…
Já jen…
Měla jsem nutkání to udělat a…
A udělala to.
A jakmile jsem to udělala,
jsem věděla, že to udělám znovu.
A styděla jsem se za to.
A pořád se za to stydím, takže… tak.
Když jsme ve stresu, uchylujeme se někdy
k nezdravému chování, abychom se s ním vyrovnali,
místo zdravého chování.
A na tom spolu budeme pracovat.
Vzpomínáš si, co se v tu chvíli ve tvém životě odehrávalo?
Myslím, že to bylo zrovna to stěhování
po té narozeninové oslavě.
Co jsi cítila?
Naprostou bezmoc.
- Dobrý den. - Dobrej.
- Dostala jste můj e-mail? - Jo.
Co to znamená?
Znamená to, že před Kennym byla vdaná za jistého Anthonyho Greena,
ale ten zmizel.
Kristepane, to je mrcha.
Tak zavolejte policii.
Zabila Kennyho. A nejspíš zabila i toho Anthonyho.
Patří do vězení.
Za vraždu vašeho exmanžela ji nedostaneme.
Chápete? Nemáme žádné důkazy.
A za Anthonyho Greena ji taky nedostaneme. Nemáme ani tělo.
Je možnost, že je naživu?
Ne. Myslím, že ne.
Myslím, že Kenny a Anthony
měli tu smůlu, že si vzali Georgii Millerovou.
Kurvafix.
Já věděla, že je to bestie.
Já to věděla.
Já jsem Kennyho varovala.
Panebože.
Amber Lynn, potřebuju vědět, jestli mám pokračovat.
Za Kennyho vraždu ji nedostaneme, ale ten Anthony Green
by možná stál za pokus.
Chci, abyste zjistil všechno, co se dá.
Dobře.
Takže, nechceš mi něco prozradit, s něčím se svěřit, něco mi říct?
Tati, ty se nedozvíš, co bylo na terapii, jen za ni platíš.
Neptám se, o čem jste mluvily,
ale je ti ta terapeutka sympatická? Je milá?
Jo, je milá.
To jsem rád.
Ahoj, čau, nazdar.
Kde jste sakra byli?
Buď na ni hodná.
Ráda bych byla v obraze.
Co to je?
- Paulovy sedačky ze stadionu Fenway. - Proč jsou tady?
Nechci o tom mluvit.
Co jste s tátou dělali celé odpoledne?
Nechci o tom mluvit.
- Fajn. Jdeme jíst. - Nemám hlad.
- Udělala jsem lososa. - Nechci ho.
- Buď budeš jíst teď, nebo vůbec. - Fajn.
A jak ses měl ty? Zkus mě něčím potěšit.
Tiffany Griffinové se spustila krev z nosu,
takže matika byla kratší.
Ještě tě otravuje Zach?
Ne. Dneska vypadal fakt smutně.
Zachův otec je hodně nemocný.
A umře?
Jo.
Ginny je pořád naštvaná.
Ano.
PŘIJDEŠ DNES?
Svou lásku nedám těm,
pro něž jsem flirtem pouhým,
kdo v hrsti mají mé touhy.
Má mysl se mi vzpouzí,
jsem bláhová…
Když nechceš jíst, tak nejez.
Vyhodila jsem to.
- Všechno? - Chceš jíst? Najdi si práci.
- Já práci mám, takže mám i jídlo. - Já mám práci.
Víš to jistě?
Nejde zmizet z práce na dva týdny
a po návratu ji pořád mít.
Kdybys sis v životě něco odpracovala, věděla bys to.
Doufám, že pro Austina ti bagel zbyl.
Co tady ještě děláš?
Kenny ji opustil, vzal si mě a nechal mi své peníze.
Amber Lynn to musí překousnout.
Vím, že jen děláš svou práci, ale ona ti platí, abys mě otravoval.
Měla bych jít na policii.
Jen klidně běž.
Nick říkal něco o tom, že chybí nějaké peníze?
Nicka do toho netahej. Vážně.
Klidně mě sleduj s lupou a tvrdolínem,
ale Nicka z toho vynech.
Nebo mu řeknu, kdo opravdu jsi.
Oba víme, že to neuděláš.
Přece si neposkvrníš ten obrázek dokonalé ženy,
který jsi pracně vytvořila.
Nechceš, aby všichni viděli, že jsi jen špinavá kriminálnice.
Jo, a buď bez obav.
Odjíždím z města.
Jedu na pár dní do New Orleans.
Bydlela jsi tam, ne?
S prvním manželem Anthonym Greenem?
Ahoj, kočičko.
Ahoj, tlusťochu.
Poslouchej…
Nechtěla jsem. Já opravdu nechtěla.
Byl ten chlap včela?
Já…
- Ani ne. - Holka, poslouchej.
Jestli si chceš zachovat zdravej rozum, tak byl včela, jasný?
Teď to zopakuj po mně.
Ten chlap byl včela.
- Byl včela. - A co děláme se včelami?
Dovolíš?
Nicku, chceš mi něco říct? Protože dneska jsem napružená.
Vím, co jsi udělala.
Žádné peníze nechybí, takže…
Tohle na mě nezkoušej.
Několik šeků neprošlo účetnictvím
a toho rána se na účtu objevil vklad.
Co by řekl Paul na to,
že jeho snoubenka zpronevěřila obecní peníze?
Jestli se to provalí, zničí mu to kariéru, a já mám za úkol ho chránit.
Takže se z tebe stala přítěž.
Jsi tady navíc.
Chci, abys odešla.
Proč se usmíváš?
Tak to Paulovi řekni.
- Co ti brání? - Cože?
Zatím jsi Paulovi nic neřekl. Proč?
Protože víš, že když půjdu ke dnu já, stáhnu nás všechny.
- Je to výhrůžka? - To je fakt.
Chceš Paula připravit o možnost hodnověrného popření?
Je to jeho jediné právní východisko.
Kdes to vůbec sebrala? Kdo tě ty výrazy učí?
Ale to není všechno.
Máš pravdu, že máš za úkol chránit Paula,
ale neochránils ho.
Jsem tvoje podřízená.
Jestli ti dokážu přímo pod nosem čarovat s účetnictvím,
co to říká o tobě?
Omlouvám se, že jdu pozdě. Ten pracovní oběd byl nekonečný.
Proč jsou ty sedačky v mé kanceláři?
Myslím, že tady vypadají líp.
Dobře.
Já vím. Slyšel jsem to.
To jsou moje dvě oblíbené barvy.
Co chceš?
Sophie.
- Čau. - Čau, Max.
Jak se máš?
Dobře. Výborně.
To jsem ráda.
Vypadáš úžasně, jako obvykle.
Nemohly by ti třeba naskákat obří beďary,
abys udělala svojí ex radost?
No nic, tak čau, Max.
Čau, Sophie.
Proč jsem taková?
S dovolením.
OBSAZENÍ ROLÍ
MAXINE BAKEROVÁ
LADY BLAIROVÁ
Zlá čarodějnice. To nemá chybu.
- Ginny! Ty bláho! - Co je?
Ty bláho!
- Ty bláho! - Co je?
- Jsem Josephine. - Bracio, to je úplně super.
- Já tu roli fakt dostala! - To myslíš vážně?
Bracio, ty má krásná Josephine.
- Díky. - Já hraju vévodu.
Cože?
Jak to?
Šel jsem taky na konkurz.
Čau, Ginny.
Na viděnou na zkouškách, mylady.
- BUM je vévoda. - Sakra.
Ne, ne, ne.
Už se to nestane, Joe. Slibuju.
- Jasně, já to beru. - Vážně?
Ne.
Nechalas mě na holičkách na Díkuvzdání, v největším šrumci.
- Nezavolalas, nedalas vědět. - Já vím, vypekla jsem tě.
No o tom žádná.
Byla jsem dost v háji.
- Kdo není? - Prosím, nevyhazuj mě.
Tahle práce je jediná věc v mým životě, která je jen moje.
Je to všechno, co mám.
Ginny, tohle je můj život.
Na ničem jiném mi nezáleží.
Nemůžeš sem chodit podle nálady…
- Asi jsem rozbila ten stroj na kávu. - Espressovač.
Strhneš mi to z platu?
- Stojí 4 000 dolarů. - Prosím, nestrhávej mi to z platu.
- Půjdeš obsloužit devítku? - Jo.
- Čau. - Čau.
No jasně.
Tohle na mě nezkoušej. Nešpul na mě pusu.
Aspoň předstírej úctu.
Ano? Snažím se tu vést solidní podnik.
- Ano, pane. Mám k vám nebetyčnou úctu. - No jasně.
Díky, žes přišla.
Všechny na tebe myslíme.
Díky, Deno.
Chci jen říct pár slov o Georgii Millerové
jakožto její sponzorka.
V téhle čtvrti jsem vyrostla.
Konal se tu bezpočet našich rodinných narozeninových oslav,
oslav různých svátků, spousta tenisových zápasů,
bowlingových turnajů…
V těchhle zdech jsem prožila mnoho životních událostí…
se svým Tomem.
Tohle místo má zvláštní význam…
pro mou rodinu i naše vzpomínky.
A proto nemůžu podpořit členství Georgii Millerové.
Je ve městě nová a možná si tu jednou svoje místo vyslouží,
ale Georgia Millerová se míjí s hodnotami naší čtvrti.
Má doma zbraně.
Nemá ani maturitu.
Její syn brutálně bodl Zacha do ruky tužkou.
Znáte mě a víte, že nemám ve zvyku soudit jiné,
ale Georgia Millerová je nevzdělaná, nemorální
a já ji s dobrým svědomím nemůžu podpořit.
V tom případě je rozhodnuto.
Georgia Millerová od nás pozvání do klubu zatím neobdrží.
Dobré rozhodnutí.
- Můžu? - Jasně.
Dneska večer zavřete vy.
- Proč? - Jak to myslíš?
No nekecej. Ty máš rande?
- Do toho ti nic není. - Stopro máš.
- Máš rande. - No a? Chodím na rande.
Mám soukromý život.
Je Joe sexy?
Asi jako moulovatej starší brácha.
Jo, to přesně sedí.
Joe, tobě to sekne.
Díky.
- Čau. - Čau.
Čau.
Padmo. Já nevěděla, že tu pracuješ.
Ginny, ahoj.
Nevím sice proč, ale vím,
že to, co se tu odehrává, je tvoje chyba.
Mami…
Tak jo, holky, trochu ho zdrbejte, ano?
- Musíte se proti němu sčuchnout. - Tak jo, počkám v autě.
Dala bych si espresso.
Bohužel, stroj se porouchal.
To jsou k nám hosti.
Co je?
Kdes byla?
Nebo snad nesmím vědět, kam chodíš a co děláš?
Byla jsem v práci.
Nevzali mě do Sousedského klubu.
Jsi šťastná?
Jestli jsem šťastná?
Ne, mami, nejsem šťastná.
Umřela jsem hlady, jdi pryč.
To není máma. To jsem já, Paul.
Můžeme si promluvit?
- Jasně. - Já jen, že…
Můžu si sednout?
Jako doma.
Vlastně se klidně nastěhuj.
Vtipný. Ale k tomu tématu.
Asi bych měl především říct, jak moc mě mrzí,
jak ses o tom stěhování dozvěděla.
Tak jsme to neplánovali.
Jo. Máma to udělala po svém.
Vítej rodině.
Vím, že to mezi tebou a mámou nějak skřípe,
a chci, abys věděla, že se do toho nebudu plést.
Austin mě varoval, ať to nedělám, a já ho poslechnu.
Ale co se týče nás dvou, tak ti chci říct,
že respektuju, že máš skvělého tátu, na kterého se můžeš kdykoliv obrátit,
a já mám nulový zájem to sabotovat,
a to jakýmkoliv způsobem.
Ale pokud jde o Austina…
a o jeho tátu…
Zřizovat si kreditky na synovo jméno, to je prostě…
Jaké kreditky?
Tvoje máma mi to celé vyprávěla
a mně moc mrzí, žes to musela absolvovat.
Ale Austin nás potřebuje a já…
A já mu chci poskytnout plnou oporu.
A chci být oporou i pro tebe, ale vím, že už jsi mladá žena,
takže je na tobě,
jak moc to budeš potřebovat nebo jak moc o to budeš stát.
Ginny?
Jo. Díky, Paule.
Musím dodělat ten domácí úkol.
Dobře. Díky za pokec.
Tak já… to sem vrátím.
A… dobře.
JAK ZJISTIT ÚVĚROVÉ SKÓRE
KDO ZNÁ TVÉ SKÓRE
VIRGINIA MILLEROVÁ
NÍZKÉ - 315
Čau.
Proč jsi včera večer nepřišel?
Usnul jsem.
To je celý důvod?
Jo.
Proč jsi mě nepozval do Redu?
- Kdy? - Včera.
Nebo dneska. Kdykoliv.
Můžeš přijít sama.
Nemůžu.
Proč ne?
Já nevím. To je jak u blbejch.
- Co to s tebou je? - Nic, jsem v pohodě.
- Nedívej se na mě tak. - Jak?
Tak vyčítavě, jako bys mi nevěřil.
Nevěřím, že jsi v pohodě.
Ale nebudu tě nutit, abys mi to řekla.
Přišla jsem za tebou, abych si neubližovala.
Tak to jsem rád.
Jsem v hrozným stresu
a mám za úkol tyhle stavy rozpoznat, takže…
Řekni mi nějakej vtip. Nechci myslet na nic vážnýho.
Víš, že když vysaješ vysavač,
stane se z tebe vysavač?
- To jsem… To jsem já? - Ne.
Kdy jsi to udělal?
- Když jsi byla u táty. - Proč?
Protože se mi stýskalo.
Takže jsi do mě blázen.
Ano, jsem. Jsem do tebe úplně blázen.
Já to nechápu.
Proč musí všechno a pořád a navěky stát za starou belu?
V teologii se tomu říká teorie svobodné vůle.
A podle buddhismu trpíme, abychom poznali štěstí.
A navíc jsou lidi kokoti.
Tady.
- Tady. - Tady?
Jo.
Takhle?
Trochu výš.
Jo.
Rychleji.
Tady to podle mě vypadá líp.
Jedna nula.
V jistou chvíli vás přestane bavit být jen figurka na šachovnici.
Proč jsi tak vysmátej?
Ginny mi chystá snídani.
Vážně?
Už mě nebaví nemít svůj život pod kontrolou
a být jen pěšec ve tmě.
Šachmat, mami.
Překlad titulků: Petr Putna