‎Vă mirați de ce nu se prind păianjenii ‎în pânzele lor?
‎Ginny, viața e un joc.
‎Dacă nu joci, ‎riști să fii jucată pe degete.
‎Dacă viața e un joc, ‎a avut mereu regulile Georgiei.
‎Salut, copilă!
‎Nu m-am spălat pe dinți.
‎- Stai să miros. ‎- Nu!
‎- Nu. Haide! Lasă-mă să miros. ‎- Ce scârbos!
‎- Ce e cu tine? ‎- Nu e nimic cu mine.
‎Nu o trezi pe mama!
‎Ți-am zis.
‎Nu e așa rău. Vino!
‎Îmi place trezirea cu tine.
‎- Pentru că ești obsedat de mine? ‎- Așa e, sunt.
‎Nu mă pune să vin azi.
‎Bine, nu veni.
‎Trebuie să vin.
‎E prima zi după tot ce s-a întâmplat. ‎De când mă urăsc toți.
‎Nu te urăsc.
‎- Bine. ‎- Doamne!
‎- Doamne… ‎- Rămâi!
‎E musai.
‎Dumnezeule!
‎Zău, e 6:00. M-ar omorî maică-ta.
‎Da.
‎Asta e?
‎Ce?
‎Școala.
‎Că îi revezi pe toți.
‎E singurul lucru care te roade?
‎Da.
‎Da, bine, pitico. Trebuie să plec. Da.
‎Azi am și prima ședință de terapie.
‎Perfect. Drege-te la cap!
‎Ginny, te-ai sculat? Școala!
‎Georgia ia oamenii ca pe piese de joc ‎și ne mută peste tot.
‎Te scoli?
‎Zicea că eram noi două contra lumii,
‎dar nu era adevărat, nu-i așa?
‎De fapt și eu eram un pion.
‎GINNY ȘI GEORGIA
‎Parc-ai fi dintr-o frăție ‎și vii rușinat în cameră.
‎Da, mă cunoști. PIKA, iubito.
‎Trebuie să mă întorc acasă ‎să mă îmbrac pentru birou, deci…
‎Ce-ar fi…
‎să te îmbraci aici?
‎Dră Georgia Miller, ‎mi-ai făcut loc în dulapul tău?
‎Întocmai, domnule primar.
‎Mai zi-mi încă o dată așa!
‎Îmi place la nebunie dulapul meu.
‎Ziceam că e cazul să te muți aici. ‎Să te instalezi, dle primar.
‎Ce?
‎Ți se pare bună ideea acum ‎pentru Ginny și Austin?
‎Dacă o figură paternală pozitivă ‎cu care sunt logodită
‎să se mute aici îmi pare o idee bună? Da!
‎Spun doar că încă am locuința mea.
‎- Nu trebuie să-i grăbim. ‎- Paul, ne căsătorim.
‎Nu o să stai altundeva. Vor fi bine.
‎În afară de asta, nu e o mutare mare.
‎E o mini-mutare.
‎Mini-mutare?
‎Stai nopțile aici. E o decizie practică.
‎Deci e o mini-mutare ‎cu caracter pur practic?
‎Exact.
‎Adu-ți lucruri, pune-le în dulap.
‎Nu și pantalonii militari. Vreau să-i ard.
‎Nu renunț la ei.
‎Mai încolo, putem să-i anunțăm ‎despre marea mutare.
‎Să fim gata să fugă iar, ‎să ardă casa, să fure alt motor.
‎- Și-o vom face împreună? ‎- În echipă.
‎Fă bine și umple dulapul ‎până nu mă răzgândesc naibii!
‎Ți-am luat pasta cu cărbune preferată.
‎Nu pricep de ce și-ar da cineva ‎cu cărbune pe dinți,
‎dar, mă rog,
‎dacă așa se spune pe TikTok!
‎Am luat și untul de shea.
‎M-a costat 40 de dolari, ‎jecmăneală curată.
‎Iar nu vorbești cu mine sau…
‎Paul se mută aici.
‎Felicitări!
‎Mulțumesc.
‎Sunt puțin descumpănit.
‎E mini-mutarea pur practică ‎pe care nu o anunțam?
‎Sau mutarea mare pentru care să-i pregătim
‎și să-i anunțăm împreună, în echipă?
‎Bine.
‎Păi, e de-a dreptul grozav.
‎De regulă iau micul-dejun la pachet, ‎dar să fim toți…
‎Iau ouă și cafea, apoi…
‎- Dar astea-s… ‎- Sunt doar vafe.
‎Da, sunt, dar sunt delicioase.
‎Da, vafele-s beton.
‎Mamă, îmi trebuie scutire.
‎Ce să spunem?
‎- Mușcătură de aligator? ‎- Mamă.
‎Consultanță pentru FBI?
‎Mamă!
‎Am zis c-ai avut gripă.
‎Ai o mamă model.
‎Accio‎ afine!
‎- Ginny, vrei una? ‎- Nu.
‎- Accio sirop! ‎- Nu vrei?
‎Nu.
‎Reapari acolo după o săptămână ‎cu un aer mistic
‎și fără explicații?
‎Ca Cher?
‎- Îți scriu o scutire. ‎- Nu.
‎Pa, Austin! Pa, Paul!
‎Pa, scumpo! O zi bună și ție!
‎Mamă, nu risipi vafele!
‎E bine să nu te bagi.
‎Auzi, Austin, putem vorbi scurt?
‎Am avut gripă săptămâna trecută.
‎Nu. Păi, da, chiar așa.
‎Dar e vorba de Paul.
‎Ce părere ai despre el? ‎Ne place de el, nu?
‎- Îmi place când jucăm fotbal. ‎- Și mie.
‎Mamă, nu-s prost.
‎Știu ce urmează. Paul se mută la noi.
‎Păi… da.
‎- Cum ne-am mutat noi la Kenny. ‎- Nu. Nu ca la Kenny.
‎Kenny nu juca fotbal.
‎- Îmi place aici. ‎- Și mie.
‎Dacă vă despărțiți, iar ne mutăm.
‎Nu se va întâmpla așa!
‎Paul mă face fericită.
‎Și pe tine, nu?
‎Bine, mamă. Poate să vină.
‎Mulțumesc.
‎Mamă?
‎De ce nu i-ai trimis tatei ‎scrisorile mele?
‎Îmi pare nespus de rău.
‎Poți să mă ierți?
‎Ginny e supărată.
‎Da, dar nu din cauza asta.
‎Cere-i iertare.
‎- Cu cuvintele tale. ‎- Gata, destul.
‎Intră acolo!
‎Tușește, fii credibil.
‎Bine, copii. S-aveți o zi bună! ‎Pa, scumpo!
‎Ascultă, ce… Ce face Cynthia?
‎Cynthia e distrusă.
‎Asistenta de la azil e acolo acum, ‎deci se apropie clipa.
‎Tom e atât de tânăr!
‎Știu. Bietul Zach!
‎Vrei un creion?
‎Vomit și explodez, apoi mor,
‎după care învii ca zombi și iar mor.
‎Azi sunt probele ‎pentru musicalul de iarnă.
‎N-am întrebat.
‎Ora decesului, 8:15.
‎Tribune‎ a cotat ‎Sing Sing! ‎drept copie după ‎Chicago.
‎Nu, scuze, de fapt au spus
‎că se așteptau ‎să fie o imitație totală după ‎Chicago.
‎N-a semănat cu ‎Chicago‎ și-au zis: ‎„Ce naiba? Nu e deloc ca ‎Chicago.
‎Îmi place Chicago. Mi-ar fi plăcut ‎dacă nu așteptam ‎Chicago.”
‎Ei au zis că va fi ca ‎Chicago.
‎Ce nu-nțelegi? Ai fost grozavă.
‎Serios?
‎Da, ți-am zis.
‎Da, dar „grozav” n-ajută. ‎E foarte generic.
‎- Ce a fost grozav? ‎- Ai strălucit, ai uimit.
‎- Ai avut un fund superb. ‎- Da.
‎Ce e cu musicalul?
‎E beton. Nu putem fi acuzați de imitație.
‎E o piesă plasată în Anglia Regenței.
‎Despre familii nobile, înstărite ‎care-și scot fetele la măritiș.
‎- Se cheamă ‎Wellington. ‎- Wellington?
‎- Ca friptura? ‎- Nu.
‎Salut, freză de după divorț!
‎Da. Ce tot spui?
‎Chicago‎ nu e deloc ca ‎Sing Sing! ‎și cine crede așa e un imbecil.
‎Da. Dar ai avut un fund de zece.
‎- Nu? Asta spun. ‎- Nu o ipostazia!
‎Ba ipostaziază-mă. ‎Mă face să mă simt bine.
‎Te ipostaziez eu.
‎Nu tu.
‎Câh!
‎Să tăceți mâlc!
‎Salut, Ginny! Mă bucur să te văd.
‎Taci, Press!
‎Hunter, ochii la mine! Râzi acum!
‎Doamne, sunteți bestii!
‎- Bună, fato! Unde ai fost? ‎- La tata, în Boston.
‎Bravo. Am întârziat. Vorbim!
‎- Pa, Ginny! ‎- Bine.
‎- Ai să-mi spui ceva? ‎- Nu.
‎A ajuns!
‎- Nu e ceva? ‎- Bună descriere.
‎- De unde e? ‎- De pe internet.
‎Se vede de la o poștă.
‎Le trimiți o poză, o fac tablou.
‎- Ditamai tabloul! ‎- De ce să-l fac mic?
‎Prima mea mișcare de primăriță.
‎Primăriță?
‎Nu glumești.
‎Știi că n-avem așa ceva? ‎De unde ai scos-o?
‎Am căutat „soția primarului”. ‎E doamna primăriță.
‎Unde, în Anglia veche, gen ‎Downton Abbey?
‎Îmi place.
‎Da. Ți-ai apropiat masa ‎de biroul lui Paul.
‎Era și normal.
‎Nu, nimic din astea nu e normal.
‎Nick, ai o problemă?
‎Știi care e.
‎Ne pui în pericol. ‎N-ar trebui să fii aici.
‎Abține-te!
‎Sunteți gata de ședință?
‎Te urmez îndată!
‎Vreau s-arăt că avansăm cu planul ‎datorită căruia m-au reales,
‎dar nu putem face totul deodată, ‎deci vom stabili priorități.
‎Conservarea istorică e importantă ‎pentru toți.
‎Da, sunt total de acord.
‎Apropo de conservarea istorică, ‎ce se aude de tabloul primăriei
‎comandat în 1890 care era în birou
‎înaintea portretului de familie ‎comandat pe internet?
‎- Să punem flori spre pista de ciclism. ‎- Asta ți-e strategia politică?
‎- Flori spre pistă? ‎- Da.
‎Bun. Ce se petrece aici?
‎Nu știu. Întreab-o pe primăriță!
‎Pe primă… primăriță?
‎- Avem așa ceva? ‎- E nostim.
‎Atât de nostim!
‎- Ce ne distrăm! ‎- Există. Eu sunt.
‎Mai nostim ar fi să arăt, ca licențiat ‎în științe politice la Cornell,
‎că știu ce inițiative merită prioritate.
‎Bine, Cornell. În regulă.
‎Super, voi discutați cât sunt la interviul ‎pentru Clubul Cartierului.
‎Clubul Cartierului?
‎De ce te-ai înscrie? ‎E un club care nu face nimic.
‎- E pentru tenis și mondenități. ‎- E pentru cei din cartier.
‎Sunt o locuitoare mândră a cartierului, ‎deci trebuie să fiu în club.
‎Păi, deci.
‎Am putea folosi spațiul pentru evenimente
‎fără să aprobe una ca Cynthia.
‎E o listă de așteptare de trei-patru ani.
‎Avansezi pe ea ‎când pleacă sau moare cineva.
‎Sunt pe lista aia de trei ani.
‎Da, dar eu sunt primărița.
‎Bine.
‎Ai să-mi spui ceva?
‎Nu.
‎Dră Miller, o vorbă.
‎- Cum a fost de Ziua Recunoștinței? ‎- Bine.
‎- Ai lipsit mult. ‎- Am avut gripă.
‎Ai scutire de-acasă?
‎Va trebui să recuperezi.
‎Hunter, ești un elev bun și nu ai absențe.
‎Sunt sigur că iei notițe excelente.
‎- Nu chiar. Sunt cam dezordonate. ‎- Mă îndoiesc.
‎Îi împrumuți lui Ginny ‎notițele din ultimele 14 zile?
‎Nu e nevoie s-o faci.
‎E în regulă.
‎Hunter, mai știi când modelul ăla sexy
‎ți-a scris pe Instagram?
‎A fost tare, nu?
‎CLUBUL CARTIERULUI
‎E minunat!
‎Nu-i așa?
‎Brunch-ul bianual cu chifle și cărți.
‎E nostim!
‎Asta e grozav. ‎Orice membru poate rezerva spațiul.
‎Joci tenis, Georgia?
‎Da, sunt bună la tenis.
‎Avem trei terenuri cu zgură
‎și vrem să obținem permis ‎pentru un teren de ‎pickleball,‎ dar…
‎M-aș putea ocupa eu.
‎Mai e și o sală de bowling cu două piste.
‎- Copiilor tăi le place bowlingul? ‎- La nebunie.
‎Tu și Paul sunteți superbi. Pe când nunta?
‎- Curând. În februarie. ‎- Deci în trei luni.
‎- Cu veștile bune nu-mi place s-aștept. ‎- O nuntă iarna? Superb!
‎Brocks n-au avut nunta iarna la Mount?
‎- Da. ‎- Nu e la Societatea Edith Wharton?
‎Ba da. Și cu sculptura de gheață.
‎- Da. ‎- Superb!
‎Dar apoi, Jerry, nu?
‎- Doamne, Jerry! ‎- Era mangă.
‎A fost un dezastru.
‎- Da, fiu-su e… ‎- Scuze.
‎- Da. ‎- Nu-i nimic.
‎- Vrei s-arunci o privire? Da. ‎- Da.
‎Ne place tot ce este din Wellsbury.
‎Totul e împrumutat ‎de la Societatea de Istorie
‎și le rotim la sfârșit de lună.
‎Ăsta e cel mai nou exponat.
‎- Ce tare! ‎- Știu.
‎A doua serie de ‎Poezii‎ de Emily Dickinson.
‎Ne-a împrumutat-o domeniul Dickinson ‎pentru noiembrie.
‎Nemaipomenit!
‎- La cine te gândești ca sponsor? ‎- Sponsor?
‎Ai nevoie de un membru activ ‎care să-ți susțină candidatura.
‎Cunoști pe cineva?
‎- Georgia? ‎- Cynthia.
‎De ce ai venit?
‎Știu că am început cu stângul, ‎dar când mi-a murit soțul…
‎Tom nu e mort.
‎…țin minte ce singură mă simțeam.
‎Nici nu-mi pot închipui prin ce treci.
‎Am văzut-o pe Bev lăsându-l pe Zach azi.
‎Cu toate neînțelegerile noastre,
‎am vrut să văd ce faci ‎și să-ți aduc mâncare.
‎Am adus negrese și…
‎Bine!
‎Plec. Am întârziat.
‎Nu înțeleg de ce nu poți citi replicile.
‎Bine. „Dragă Josephine…”
‎Ce bine! Preia tu. Am întârziat. ‎Trebuie s-ajung la dans.
‎Ești fantastică. ‎Îți iese grozav. Te descurci.
‎Pa!
‎Se poate?
‎Probele-s azi și vreau să învăț.
‎Sigur.
‎Crezi că, dacă port trei jupe, ‎chiloți cu mânecuță și corset,
‎nu te pot întrece, dragă duce?
‎Sau ți-e teamă ‎că soarele mi-ar păta pielea de porțelan?
‎Află că-mi întreceam frații ‎și pot să te întrec.
‎„Draga mea Josephine, te-am insultat. ‎Pe onoarea mea, n-am vrut.”
‎Onoarea ta s-a dovedit a fi ‎un lucru foarte îndoielnic.
‎Am auzit poveștile.
‎„Zău? Și ți-au plăcut?”
‎S-avem pardon!
‎Uiți cine ești.
‎Sunt Josephine Margot Wellington.
‎„Tu ai pomenit de chiloți.
‎Și tu, Josephine Margot Wellington, ‎te îmbujorezi.”
‎Apoi încep să cânt.
‎Cum aș putea iubi pe cineva
‎Care cochetează și apoi mă uită?
‎Al cărui suflet mă poate poseda?
‎Mintea-mi se răscoală
‎Sunt o neghioabă
‎Pe bune?
‎Ești senzațională!
‎Mulțumesc.
‎Dar n-o să am rolul lui Josephine.
‎Cum? De ce?
‎„Pielea de porțelan?”
‎Nu dă bine. Nu poți schimba replica?
‎Mai e un personaj. Cu partitură comică.
‎Lady Blair.
‎E o vrăjitoare bătrână și hâdă ‎care locuiește peste drum.
‎Dacă mă distribuie ca Lady Blair, ‎jur pe Dumnezeu că…
‎Cui îi trimiți mesaje?
‎Lui Marcus.
‎Marcus Baker?
‎Doamne, sunteți cuplați?
‎Vorbim.
‎Dar a înnoptat la mine ‎în ultimele trei zile.
‎Așa deci.
‎Nu e ce crezi, a dormit doar.
‎Ești dulce și te-ai înroșit.
‎Îmi pătează pielea de porțelan.
‎Fato, pa!
‎Bună, Bracia! Ginny.
‎Bună!
‎Ce faci?
‎O ajut pe Bracia. Dă probă pentru piesă.
‎Frumos.
‎Super. Ne vedem mai târziu!
‎- Ce naiba a fost asta? ‎- Doamne, a fost Bryon.
‎Cine e Bryon?
‎Nu-i spune Bryon, să nu te audă.
‎Ne trebuie un nume de cod. Spune-i ERB.
‎- ERB? ‎- De la „Evadare Reușită Bryon”.
‎Am fost cu el într-o sală de evadare ‎într-a opta.
‎De unde-mi știa ERB numele?
‎Știe numele tuturor
‎fiindcă efectiv e cel mai dulce bărbat, ‎e super popular
‎și nu pot să cred că i-ai zis de piesă.
‎- Ce? Păi joci în piesă. ‎- Știu, dar e piesa.
‎Tată?
‎Tată? Bun așa.
‎- Nu face asta. ‎- Ce?
‎Nu te uita la tata ca la ERB.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ea e Bracia.
‎Îmi pare bine.
‎Bună, dle Miller.
‎Ești gata de plecare?
‎Pot să merg singură.
‎Știu, ursuleț, dar fă-mi pe plac.
‎În viața viitoare, vreau părinți urâți.
‎Mama spunea că ce nu vindecă whisky-ul
‎nu are leac.
‎A încercat valium?
‎A încercat totul.
‎Cum te simți?
‎Mi-amintesc cum e, șocul…
‎Te simți singură, copleșită.
‎Și înduri totul cu copiii.
‎Trebuie să te ocupi de ei ‎și abia poți să te ocupi de tine.
‎Nimeni nu înțelege bine senzația.
‎N-am mai făcut duș de câteva zile.
‎Am pierdut șirul.
‎- Nu voiam să zic nimic, dar… ‎- Taci!
‎Mărunțișurile par covârșitoare.
‎Ca hârțogăraia.
‎Atâtea acte, contabilitatea,
‎și mă tem pentru Zach.
‎Va trece prin viață fără tată.
‎Știu.
‎Și e atât de trist!
‎Își iubește tatăl ‎și nu știu cum să-l ajut.
‎Am înghiți durerea copiilor de-am putea.
‎Nu c-ar fi recunoscători.
‎Și acum voi fi mamă singură.
‎Nu-mi pot imagina cum e.
‎Sunt măritată cu Tom de la 28 de ani.
‎Nu…
‎Nu vreau să nu fiu măritată cu Tom.
‎Ce faci aici?
‎Sponsorizează-mă pentru club!
‎Măi să fie! Ești o nemernică.
‎Uite ce-am avut pe cap ‎când l-am pierdut pe Kenny!
‎Fosta lui a contestat testamentul, ‎am cumpărat casa și n-aveam bani.
‎Mi-era frică. Eram înspăimântată.
‎Tot nu făceam ca tine. Ai furat bani! ‎Ar trebui să fii concediată.
‎Când tatăl lui Austin a fost închis, ‎mă întrebam cum va crește fără tată.
‎Atâta singurătate!
‎Mutarea aici, integrarea în ceva…
‎N-am avut în viața mea stabilitate
‎și mi-am dorit-o cu înverșunare.
‎Nu-s proastă. ‎Știu că nu suntem prietene,
‎dar nu vreau să fim dușmani.
‎Vreau să te ajut. Știu cum e.
‎Nu strică să-ți datoreze primărița ‎o favoare
‎sau mai multe.
‎E bine să mă ai de partea ta.
‎Nu trebuie să te simți așa singură.
‎Mai bagă un păhărel!
‎Doar vorbesc?
‎Da, doar vorbești.
‎Cu ce să încep?
‎Cu ce vrei tu.
‎Aici e un loc sigur, doar pentru tine.
‎Ce-ar fi să începi cu copilăria?
‎Am crescut doar cu mama.
‎Eram sărace lipite.
‎Am dormit în mașină de câteva ori.
‎Ți-a fost greu?
‎Mama se…
‎Se pricepe să se ascundă,
‎așa că nu părea chiar rău.
‎Îi zicea camping auto
‎și mâncam bezele direct din pungă.
‎A început să fie normal,
‎fiindcă ne mutam mereu.
‎- Ne mișcam mult. ‎- Cum era să te miști așa mult?
‎Nu știu, de rahat.
‎- Am voie să spun de rahat? ‎- Da.
‎Da, era de rahat.
‎Țin minte că, pe la 11 sau 12 ani,
‎am cunoscut o fată, Mackenzie.
‎M-a invitat la ea de ziua ei.
‎Nu mai fusesem la nicio petrecere,
‎dar nu stăteam nicăieri destul ‎cât să-mi fac prieteni.
‎Eram foarte agitată.
‎Știu că m-am schimbat de patru ori.
‎Cum a fost?
‎Nu m-am dus.
‎Mama ne-a mutat în noaptea aia.
‎Cum te-ai simțit atunci?
‎Rău.
‎De rahat.
‎Super de rahat.
‎Vom vorbi mult ‎despre ce gândești și ce simți,
‎căci asta va influența ceea ce faci.
‎Tata a spus că te automutilezi.
‎Încă n-ai spus asta.
‎Hai să vorbim!
‎Rahat!
‎Da, bine. Da, să-ncepem, atunci.
‎- Nu e obligatoriu. ‎- Nu.
‎Nu, e logic. De asta sunt aici.
‎Mă simt ciudat să fiu într-o cameră, ‎așezată pe o canapea,
‎spunându-ți chestia asta.
‎Când ți-ai făcut rău prima dată?
‎Aveam 12 ani când am făcut-o prima dată.
‎Ții minte cum te simțeai în acel moment?
‎Îmi amintesc un fel de
‎energie nebună, refulată
‎și impulsul de a-mi provoca durere.
‎Îl mai simțisem, ‎dar nu făcusem niciodată nimic.
‎Știam unde ține mama o brichetă
‎și am luat-o.
‎Știam că nu se cade. Știam că e rău.
‎N-am vrut niciodată să mă sinucid.
‎Nu e așa. Doar…
‎Doar…
‎Simțeam impulsul de a o face și…
‎Și am făcut-o.
‎De îndată ce am făcut-o,
‎am știut că o voi face din nou.
‎Și m-am simțit rușinată.
‎Și acum mă simt rușinată, deci, da.
‎Uneori, când suntem stresați,
‎folosim obiceiuri nesănătoase ‎ca protecție
‎în locul unora sănătoase.
‎La asta vreau să lucrăm.
‎Îți amintești ce se întâmpla în viața ta ‎în acel moment?
‎Cred că, de fapt, a fost mutarea
‎de după ziua lui Mackenzie.
‎Ce simțeai?
‎Că nu am control.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Mi-ai primit e-mailul? ‎- Da.
‎Ce înseamnă?
‎Că, înainte de Kenny, ‎a fost măritată cu Anthony Green,
‎care însă a dispărut.
‎Isuse, ce femeie!
‎Anunță poliția!
‎L-a ucis pe Kenny. ‎Probabil că l-a omorât și pe Anthony ăsta.
‎Trebuie închisă.
‎Nu o putem acuza că ți-a ucis fostul soț. ‎Nu avem nicio probă.
‎Nici pentru Anthony Green n-o putem acuza. ‎N-avem nici cadavrul.
‎Crezi că poate trăiește?
‎Nu, nu cred.
‎Cred că Anthony și Kenny
‎au marea neșansă ‎de a se fi însurat cu Georgia Miller.
‎Mii de draci!
‎Am știut că e rea. Pur și simplu am știut.
‎I-am zis lui Kenny. L-am prevenit.
‎Dumnezeule!
‎Amber Lynn, am nevoie să știu ‎dacă vrei să continui.
‎Nu o putem înhăța pentru Kenny, ‎dar acest Anthony Green
‎ar putea fi o pistă bună.
‎Vreau să afli totul!
‎Am înțeles.
‎Ai ceva ce-ai vrea să-mi divulgi, ‎împărtășești sau povestești?
‎Nu trebuie să afli ce se petrece ‎la terapie, tu plătești, atât.
‎Nu-ți cer să-mi spui ce ați vorbit,
‎dar ai plăcut-o pe terapeută? E de treabă?
‎Da, e de treabă.
‎Mă bucur.
‎Salutare!
‎Unde ați fost?
‎Ia-o ușurel.
‎Ar fi frumos să știu și eu.
‎Ce-s astea?
‎- Scaunele de epocă ale lui Paul. ‎- Ce caută aici?
‎Nu discut subiectul.
‎Ce-ai făcut cu taică-tu toată după-amiaza?
‎Nu discut subiectul.
‎- Bun. La masă! ‎- Nu mi-e foame.
‎- Dar am gătit. Somon. ‎- Nu vreau.
‎- Ori mănânci asta, ori nimic. ‎- Bine.
‎Cum ți-a mers azi? Spune-mi ceva bun!
‎Lui Tiffany Griffin i-a sângerat nasul,
‎n-am terminat matematica.
‎Zach îți mai face probleme?
‎Nu. Părea foarte trist azi.
‎Tatăl lui e foarte bolnav.
‎O să moară?
‎Da.
‎Ginny e tot supărată.
‎Da.
‎VII ÎNCOACE?
‎N-aș iubi niciodată pe cineva
‎Care cochetează și apoi mă uită
‎Al cărui suflet mă poate poseda
‎Mintea-mi se răscoală
‎Sunt o neghioabă
‎Nu vrei să mănânci? Nu mânca!
‎Am aruncat-o.
‎- Pe toată? ‎- Vrei mâncare? Lucrează!
‎- Lucrez, am mâncare. ‎- Și eu lucrez.
‎Ești convinsă?
‎Nu pleci de la lucru două săptămâni
‎și te întorci să vezi dacă te mai primesc.
‎Ai ști dacă ai fi muncit vreodată ‎pentru ceva.
‎Sper să ai o chiflă pentru Austin.
‎Ce mai cauți aici?
‎Kenny a părăsit-o, ‎m-a luat și mi-a lăsat banii.
‎Amber Lynn să accepte ideea.
‎Știu că-ți faci treaba, ‎dar te plătește să mă hărțuiești.
‎Mai bine merg la poliție.
‎Spune poliției!
‎Nick spunea ceva îngrijorător ‎despre niște bani lipsă?
‎Nu-l amesteca pe Nick. Serios.
‎Mă poți urmări pe mine cu lupa ‎și cu ea sculată,
‎dar nu-l băga pe Nick.
‎Sau îi spun cine ești.
‎Știm amândoi că n-o să faci asta.
‎Ultimul lucru pe care-l vrei ‎pentru imaginea perfectă
‎pe care ți-ai cultivat-o e s-o pătezi.
‎Să te vadă toți ‎ca pe o criminală hidoasă cum ești.
‎Și nu-ți face griji.
‎Plec din oraș.
‎Merg la New Orleans câteva zile.
‎Ai trăit acolo, da?
‎Cu primul tău soț, Anthony Green?
‎Salutare, coniță!
‎Salutare, namilă grasă!
‎Ascultă, puștoaico!
‎N-am vrut. Zău că n-am vrut.
‎Tipul era albină?
‎Nu…
‎- Nu. ‎- Ascultă, puștoaico.
‎Pentru sănătatea ta mintală, era albină. ‎Ai înțeles?
‎Acum, spune cu mine!
‎Era albină.
‎- Era albină. ‎- Și ce facem cu albinele?
‎Scuze!
‎Nick, ai de spus ceva? ‎Sunt pregătită pentru orice.
‎Știu ce ai făcut.
‎Nu lipseau bani, deci…
‎Nu te juca cu mine.
‎N-ai înregistrat câteva cecuri
‎și ai făcut o depunere în acea dimineață.
‎Cum ar reacționa Paul
‎să știe că logodnica i-a fraudat biroul?
‎Dacă se află, s-a zis cu cariera lui ‎și trebuie să-l protejez.
‎Ai devenit un factor de risc.
‎N-ar trebui să fii aici.
‎Vreau să dispari!
‎De ce zâmbești?
‎Spune-i lui Paul.
‎- Ce te împiedică? ‎- Poftim?
‎Încă nu i-ai spus nimic lui Paul. De ce?
‎Știi că, dacă mă duc la fund, ‎vă trag după mine.
‎- E o amenințare? ‎- O realitate.
‎Dacă îi spui, îi iei posibilitatea ‎dezmințirii plauzibile.
‎Singurul recurs legal pe care îl are.
‎De unde știi de recurs legal? ‎Cine te învață cuvintele astea?
‎Dar e mai mult de atât.
‎Ai dreptate, ‎trebuie să-l protejezi pe Paul,
‎dar nu ai făcut-o.
‎Sunt subalterna ta.
‎Dacă măsluiesc registrele ‎chiar sub nasul tău,
‎ce spune asta despre tine?
‎Scuze de întârziere. ‎Întâlnirea de la prânz s-a prelungit.
‎Ce e cu astea în biroul meu?
‎Am zis că arată mai bine aici.
‎Bine.
‎ȘCOALA GENERALĂ BANKLER
‎Știu. Am auzit.
‎Astea două-s culorile mele preferate.
‎Ce?
‎Sophie!
‎- Bună! ‎- Bună, Max!
‎Cum îți e?
‎Da, mi-e bine. Foarte bine.
‎Mă bucur.
‎Arăți fantastic, ca de obicei.
‎Nu poți să faci și tu o acnee oribilă, ‎să-i faci o favoare fostei?
‎Bine, pa, Max.
‎Pa, Sophie!
‎De ce sunt așa?
‎Scuze!
‎DISTRIBUȚIE
‎Vrăjitoarea malefică. E perfect.
‎- Ginny! Doamne! ‎- Ce?
‎Doamne sfinte!
‎- Doamne! ‎- Ce?
‎- Sunt Josephine. ‎- Doamne, Bracia, e uimitor!
‎- Incredibil că l-am luat! ‎- Pe bune?
‎Bracia, ia te uită, Josephine a mea!
‎- Mersi. ‎- Sunt ducele.
‎Poftim?
‎Cum?
‎Am dat probă ieri.
‎Salut, Ginny!
‎Ne vedem la repetiții, milady!
‎- ERB e ducele. ‎- Drace!
‎Nu!
‎Nu se va mai întâmpla, Joe. Promit.
‎- Bine, e-n regulă. ‎- Pe bune?
‎Nu.
‎Ai plecat de Ziua Recunoștinței, ‎când e mai aglomerat.
‎- Nu tu telefon, nu tu anunț. ‎- Știu, am profitat de tine.
‎Chiar așa ai făcut.
‎Am trecut prin multe.
‎- Toți trecem. ‎- Nu mă concedia.
‎Jobul ăsta e singurul lucru din viață ‎care e al meu.
‎Zău, e tot ce am.
‎Ginny, asta e viața mea.
‎Totul contează pentru mine.
‎Nu poți s-apari când ai chef…
‎- Am stricat cafetiera. ‎- Espresorul.
‎Mi-l scazi din leafă?
‎- E 4.000 $. ‎- Te rog, nu mi-l imputa.
‎- Iei comanda de la numărul nouă? ‎- Da.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Da.
‎Nu face pe îmbufnata. Nu te îmbufna!
‎Prefă-te că mă respecți!
‎Știi? Încerc să conduc o afacere.
‎- Da, domnule. Vă respect foarte mult. ‎- Sigur.
‎Mulțumesc c-ai venit.
‎Ne-am gândit la tine.
‎Mulțumesc, Dena.
‎Voiam să vorbesc despre Georgia Miller
‎ca sponsor al ei.
‎Am crescut în cartier.
‎Am găzduit aici multe aniversări ‎din familia mea,
‎petreceri de sărbători, partide de tenis,
‎seri de bowling…
‎Multe evenimente de viață ‎între aceste ziduri,
‎cu Tom.
‎E un loc deosebit
‎pentru ai mei și amintirile noastre.
‎De aceea nu pot să susțin ‎calitatea de membră a Georgiei Miller.
‎E nouă în oraș și poate, într-o zi, ‎își va câștiga locul aici,
‎dar Georgia Miller nu împărtășește ‎valorile acestui cartier.
‎Ține arme în casă.
‎Nu a absolvit un liceu.
‎Fiul ei l-a înțepat pe Zach ‎cu un creion în mână.
‎Mă cunoașteți, ‎știți că nu judec pe nimeni,
‎dar Georgia Miller e needucată, imorală
‎și, din punct de vedere moral, ‎nu pot să o susțin.
‎Ei bine, atunci e clar.
‎Nu îi vom lansa deocamdată invitația ‎Georgiei Miller.
‎Bună decizie!
‎- E voie? ‎- Da, sigur.
‎Vreau să închideți voi două diseară.
‎- De ce? ‎- Cum adică, de ce?
‎Doamne! Ai întâlnire?
‎- Nu te privește. ‎- E clar că ai.
‎- Ai întâlnire. ‎- Ce? Ies!
‎Da? Am și eu o viață.
‎Bun, dar Joe e sexy?
‎E ca un frate mai mare tocilar.
‎Exact impresia asta o dă!
‎Joe, arăți bine!
‎Mulțumesc.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Padma! Nu știam că lucrezi aici.
‎Bună, Ginny!
‎Bun, nu știu cum,
‎dar știu că, ‎oricare e faza aici, e vina ta.
‎Mamă…
‎Doamnelor, trebuie ‎să-i faceți viața amară.
‎- Să vă înhăitați contra lui. ‎- Super, mă găsiți în mașină.
‎Aș vrea un espresso.
‎E defect aparatul.
‎Uite cine-a venit acasă!
‎Da?
‎Unde ai fost?
‎N-am voie să știu unde mergi și ce faci?
‎Am fost la muncă.
‎N-am intrat în Clubul Cartierului.
‎Ești mulțumită?
‎Dacă-s mulțumită?
‎Nu, mamă, nu-s mulțumită.
‎Am murit de foame, pleacă!
‎Nu e mama. Sunt doar… eu, Paul.
‎Putem sta de vorbă?
‎- Sigur. ‎- Eu doar… Am…
‎Știi ce, pot să m-așez?
‎Simte-te ca acasă!
‎De fapt, mută-te aici.
‎Nostim. Legat de asta.
‎Cred c-ar trebui să încep ‎prin a spune că-mi pare foarte rău
‎de cum ai primit vestea mutării mele.
‎Nu așa plănuiserăm.
‎Da. Mama a făcut-o în stilul ei.
‎Bun-venit în familie!
‎Știu că se petrec niște chestii ‎între tine și mama ta
‎și vreau să știi ‎că nu am de gând să mă bag între voi.
‎Austin m-a prevenit să nu o fac, ‎și-l voi asculta.
‎Dar, în privința relației dintre noi doi,
‎vreau să știi că respect faptul ‎că ai un tată grozav la care să apelezi
‎și nu-s câtuși de puțin interesat ‎să încalc asta
‎sub nicio formă.
‎Dar cu Austin,
‎cu tatăl lui…
‎Să scoți cărți de credit în numele lui, ‎pur și simplu…
‎Ce cărți de credit?
‎Da, mamă-ta mi-a povestit toată tărășenia
‎și-mi pare rău ‎că a trebuit să treci prin asta.
‎Dar Austin are nevoie de noi, iar eu doar…
‎Vreau să fiu alături de el.
‎Vreau să fiu alături și de tine, ‎dar știu că ești o domnișoară,
‎deci e la latitudinea ta
‎cât de mult vrei sau ai nevoie ‎sau nu vrei să fiu.
‎Ginny?
‎Da. Mulțumesc, Paul.
‎Trebuie să-mi termin tema.
‎Bine. Mulțumesc pentru conversație.
‎O să… Așa.
‎Și o să… Bun așa.
‎CUM ÎMI AFLU SCORUL DE CREDIT
‎CINE ÎȚI ȘTIE CREDITUL
‎SLAB - 315
‎Bună!
‎De ce n-ai venit azi-noapte?
‎Am adormit.
‎Așa să fie?
‎Da.
‎De ce nu m-ai invitat la Red?
‎- Când? ‎- Ieri.
‎Sau azi. Oricând.
‎Poți să vii.
‎Nu, nu pot.
‎De ce?
‎Nu știu. E o idioțenie.
‎- Ce ai? ‎- Nimic, sunt bine.
‎- Nu mă privi așa! ‎- Cum?
‎Acuzator, de parcă nu crezi că-s bine.
‎Nu cred că ești bine.
‎Dar nu te forțez să-mi spui.
‎Am venit aici ca să nu-mi fac rău.
‎Bine, mă bucur.
‎Sunt stresată rău
‎și-ar trebui să recunosc când sunt, deci…
‎Spune-mi o glumă! ‎Nu vreau să mă gândesc la nimic serios.
‎Știi că, dacă cureți un aspirator,
‎aspiri să devii curățitor?
‎- Asta-s eu? ‎- Nu.
‎Când l-ai făcut?
‎- Când erai la taică-tu. ‎- De ce?
‎Mi-era dor de tine.
‎Te obsedez.
‎Da, așa e. Mă obsedezi întru totul.
‎Nu înțeleg.
‎De ce trebuie să fie totul atât de teribil ‎tot timpul, veșnic?
‎E teoria liberului-arbitru ‎din perspectivă teologică.
‎Și, în baza budismului, suferim ‎ca să cunoaștem fericirea.
‎Și oamenii-s nesimțiți.
‎Aici.
‎- Acolo. ‎- Acolo?
‎Da.
‎Așa?
‎Puțin mai sus.
‎Da.
‎Mai repede!
‎M-am gândit că arată mai bine aici.
‎Touché!
‎La un moment dat, ‎te saturi să fii jucată pe degete.
‎De ce ești așa surâzător?
‎Ginny îmi face micul-dejun.
‎Chiar așa?
‎M-am săturat să nu-mi controlez viața,
‎să fiu ținută în beznă, ‎tratată ca un pion.
‎Șah mat, mamă!
‎Subtitrarea: Andrei Albu