‫תהיתם פעם למה עכבישים‬ ‫לא נלכדים בקורים שלהם?‬
‫ג'יני, החיים הם משחק.‬
‫ואם את לא משחקת,‬ ‫ככל הנראה את זו שמשחקים בה.‬
‫אם החיים הם משחק,‬ ‫הם תמיד לפי הכללים של ג'ורג'יה.‬
‫היי, ילדה.‬
‫אני צריכה לצחצח שיניים.‬
‫תני לי להריח.‬ ‫-לא, לך מכאן.‬
‫נו, תני לי.‬ ‫-איכס, זה מגעיל.‬
‫מה יש לך?‬ ‫-אין לי כלום.‬
‫אל תעיר את אימא שלי.‬
‫אמרתי לך.‬
‫זה לא נורא. בואי.‬
‫אני אוהב להתעורר כאן איתך.‬
‫כי אתה אובססיבי לגביי?‬ ‫-נכון, כן.‬
‫אל תכריח אותי ללכת היום.‬
‫טוב, אל תלכי.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫זה היום הראשון לאחר כל מה שקרה.‬
‫מאז שכולם…‬
‫שונאים אותי.‬ ‫-אני לא שונא אותך.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלוהים.‬ ‫-תישאר.‬
‫לא.‬ ‫-אתה חייב.‬
‫אלוהים.‬
‫ברצינות, כבר שש, אימך תהרוג אותי.‬
‫כן.‬
‫זו הבעיה?‬
‫מה?‬
‫בית ספר.‬
‫לראות את כולם שוב.‬
‫זה הדבר היחידי שמטריד אותך?‬
‫כן.‬
‫טוב, קטנטונת. אני צריך ללכת. כן.‬
‫יש לי גם טיפול פסיכולוגי ראשון היום.‬ ‫-יופי.‬
‫תתקני את הראש.‬
‫ג'יני, את ערה?‬
‫בית ספר.‬
‫ג'ורג'יה מתייחסת לאנשים‬ ‫כמו לחלקים במשחק ומזיזה אותנו כרצונה.‬
‫את קמה?‬
‫היא אמרה שאני והיא נגד העולם,‬ ‫אבל זה לא היה נכון.‬
‫נכון?‬
‫מסתבר שגם אני הייתי כלי במשחק.‬
‫- ג'יני וג'ורג'יה -‬
‫אתה נראה כמו סטודנט‬ ‫שעומד לעשות "הליכת בושה" למעונות.‬
‫כן, את מכירה אותי. "פייקה", מותק.‬
‫תקשיבי, אני צריך לחזור לבית שלי‬
‫וללבוש חליפה לעבודה, אז…‬ ‫-מה אם…‬
‫תוכל ללבוש חליפה כאן?‬
‫העלמה ג'ורג'יה מילר,‬ ‫פינית לי מקום בארון שלך?‬
‫בהחלט, אדוני ראש העיר.‬
‫תקראי לי ככה שוב.‬
‫אני ממש…‬
‫אוהבת‬
‫את הארון שלי.‬
‫הגיע הזמן שתעבור לגור כאן.‬
‫תתמקם, אדוני ראש העיר.‬
‫מה?‬
‫את חושבת שזה כדאי כרגע לג'יני ולאוסטין?‬
‫האם כדאי שארוסי, דמות הורית חיובית,‬ ‫יעבור לגור כאן? כן, בהחלט.‬
‫אני רק אומר, עדיין יש לי דירה משלי,‬
‫אנחנו לא צריכים להלחיץ אותם.‬ ‫-פול, אנחנו מתחתנים.‬
‫אתה לא תגור במקום אחר. הם יהיו בסדר.‬
‫חוץ מזה, זה לא מעבר הדירה הגדול, אלא…‬
‫מעבר קטן.‬
‫מעבר קטן?‬
‫אתה ישן כאן רוב הזמן, זו החלטה פרקטית.‬
‫בסדר, אז זה פרקטי בלבד…‬
‫המעבר הקטן.‬ ‫-בדיוק.‬
‫תביא כמה חפצים, תתלה כמה בגדים.‬
‫לא את מכנסי הדגמ"ח המוזרים,‬ ‫אני מתכננת לשרוף אותם.‬
‫הם לא הולכים לשום מקום.‬ ‫-ואחר כך,‬
‫נשב איתם ונודיע על המעבר הגדול.‬
‫נתכונן לכך שהם יברחו שוב או ישרפו את הבית,‬ ‫או ינסו לגנוב עוד אופנוע.‬
‫ונעשה את זה ביחד?‬ ‫-כצוות.‬
‫כדאי שתמלא את הארון לפני שאשנה את דעתי.‬
‫- נא לשטוף ידיים -‬
‫קניתי את משחת הפחם לשיניים שאת אוהבת.‬
‫אני עדיין לא מבינה למה שמישהו‬ ‫ימרח פחם על שיניו, אבל היי…‬
‫מה שאומרים בטיק-טוק.‬
‫וקניתי חמאת שיאה יוקרתית.‬
‫זה עלה לי 40 דולר, זו ממש תרמית.‬
‫אז לא תדברי איתי לעולם, או…?‬
‫הצעתי לפול לגור כאן.‬
‫ברכותיי.‬
‫תודה…‬
‫אז אני קצת מבולבל.‬
‫זה המעבר הקטן והפרקטי‬ ‫שלא רצינו להכריז עליו?‬
‫או שזה המעבר הגדול‬ ‫שבו רצינו לשבת איתם ו…‬
‫להכריז ביחד, כצוות?‬
‫בסדר.‬
‫ובכן, זה…‬
‫זה נהדר, נכון?‬
‫אני בד"כ אוכל ארוחת בוקר מהירה,‬ ‫אבל לשבת כאן ביחד…‬
‫אני מסתפק בביצים וקפה ו…‬
‫אבל זה…‬ ‫-אלו רק ואפלס.‬
‫נכון מאוד, אבל הם טעימים מאוד.‬
‫כן, הוואפלס אדירים.‬
‫אימא, אני צריך פתק לבית הספר.‬
‫מה נכתוב?‬
‫נשיכת תנין?‬ ‫-אימא.‬
‫פגישה דחופה עם הבולשת?‬
‫אימא.‬
‫כתבתי שחלית בשפעת.‬
‫זו הורות טובה.‬
‫"אציו" אוכמניות.‬
‫ג'יני, גם את צריכה?‬ ‫-לא.‬
‫"אציו" סירופ.‬ ‫-את לא רוצה פתק?‬
‫לא.‬ ‫-פשוט תחזרי לאחר שבוע עם הילת מסתורין‬
‫ואפס הסברים?‬
‫כמו שר?‬
‫תני לי לכתוב לך פתק.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫ביי, אוסטין. ביי, פול.‬
‫ביי, מותק. יום טוב גם לך.‬
‫אימא, אל תבזבזי ואפלס.‬
‫עדיף שלא להתערב.‬
‫היי, אוסטין.‬
‫נוכל לדבר קודם?‬
‫הייתה לי שפעת בשבוע שעבר.‬
‫לא. כן, בדיוק ככה,‬ ‫אבל אני רוצה לדבר על פול.‬
‫מה דעתך עליו?‬
‫אנו מחבבים אותו, נכון?‬
‫אני אוהב לשחק איתו כדורגל.‬ ‫-גם אני אוהבת.‬
‫אימא, אני לא טיפש.‬
‫אני יודע מה יקרה. פול יעבור לגור איתנו.‬
‫ובכן…‬
‫כן.‬ ‫-כמו שעברנו לגור עם קני.‬
‫לא, לא כמו קני.‬
‫קני לא שיחק כדורגל.‬
‫אני אוהב לגור כאן.‬ ‫-גם אני.‬
‫אם תיפרדו, שוב נעבור דירה.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אני מאושרת עם פול.‬
‫גם אתה מאושר איתו, נכון?‬
‫טוב, אימא, פול יכול לגור איתנו.‬
‫ובכן, תודה.‬
‫אימא?‬ ‫-כן.‬
‫למה לא שלחת את המכתבים שלי לאבא?‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫תוכל לסלוח לי?‬
‫אבל ג'יני כועסת.‬
‫כן.‬
‫אבל לא בגלל זה.‬ ‫-רק…‬
‫תבקשי סליחה.‬
‫תשתמשי במילים שלך.‬ ‫-טוב, זה מספיק. תיכנס לשם.‬
‫תשתעל קצת, שיהיה משכנע.‬
‫טוב, חבר'ה, שיהיה לכם יום טוב. ביי, מתוק.‬
‫היי, מה שלום סינתיה?‬
‫סינתיה על הפנים.‬
‫האחות מההוספיס נמצאת שם עכשיו, אז…‬
‫זה יקרה בקרוב.‬ ‫-אלוהים, טום כל כך צעיר.‬
‫אני יודעת. זאק המסכן.‬
‫את צריכה עיפרון?‬
‫- תיכון וולסברי‬ ‫בית "נמרי וולסברי" -‬
‫חבר'ה, אני אקיא, אתפוצץ ואז אמות,‬
‫אחזור לחיים בתור זומבי ואמות שוב.‬
‫יש אודישנים למחזמר החורף היום.‬
‫לא שאלתי.‬
‫שעת המוות…‬
‫שמונה ורבע.‬
‫ב"טריביון" כתבו ש"סינג סינג"‬ ‫זה חיקוי של "שיקגו".‬
‫לא, סליחה, מה שהם כתבו,‬
‫זה שהם ציפו שזה יהיה‬ ‫חיקוי מוחלט של "שיקגו"‬
‫וזה לא כמו שיקגו והם אמרו,‬ ‫"מה לעזאזל? זה לא דומה לשיקגו.‬
‫"אני אוהב את שיקגו.‬ ‫הייתי אוהב את זה, כי ציפיתי לשיקגו."‬
‫אבל הם אמרו שזה דומה לשיקגו מלכתחילה.‬
‫אחותי, זה לא כזה מורכב. היית נהדרת.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, אמרתי לך.‬
‫כן, אבל, "נהדרת" לא עוזר.‬
‫זה כללי. מה בדיוק היה נהדר?‬ ‫-היית זוהרת ונוצצת,‬
‫התחת שלך נראה טוב.‬ ‫-נכון.‬
‫מהו מחזמר החורף?‬
‫הוא מעולה. אי אפשר להאשים אותנו בחיקוי.‬
‫העלילה היא בתקופת העוצרות באנגליה,‬
‫זה על משפחות אצולה עשירות‬ ‫שמחפשות חתנים לבנותיהן.‬
‫זה נקרא "ולינגטון".‬ ‫-ולינגטון?‬
‫כמו בקר ולינגטון?‬ ‫-לא.‬
‫היי, "תספורת לאחר פרידה".‬ ‫-כן. על מה אנחנו מדברים?‬
‫"שיקגו" לא דומה ל"סינג סינג"‬ ‫וכל מי שחושב כך הוא מטומטם.‬
‫כן. אבל התחת שלך נראה טוב בזה.‬
‫נכון? זה מה שאני אומרת.‬ ‫-אל תחפיץ אותה.‬
‫לא, תחפיץ אותי, בבקשה. זה מעודד אותי.‬
‫אני אחפיץ אותך.‬
‫לא אתה.‬
‫איכס.‬
‫אל תגידו כלום.‬
‫היי, ג'יני. טוב לראות אותך.‬
‫שתוק, פרס.‬
‫האנטר, תסתכל עליי. תצחק עכשיו.‬
‫אלוהים, אתם אכזריים.‬
‫היי, ילדה. איפה היית?‬ ‫-הייתי בבית של אבא שלי בבוסטון.‬
‫נחמד. אנחנו מאחרות, נדבר אח"כ.‬
‫ביי, ג'יני.‬ ‫-טוב.‬
‫אתה רוצה לדבר על זה?‬ ‫-לא.‬
‫זה הגיע!‬
‫זה לא משהו?‬ ‫-אפשר להגיד. מאיפה זה בא?‬
‫האינטרנט.‬
‫זה צועק "האינטרנט".‬
‫שולחים להם תמונה והם הופכים אותה לציור.‬
‫ציור ענק.‬ ‫-ובכן, למה להסתפק בקטן?‬
‫הפעולה הראשונה שלי כרעייה ראש העיר.‬
‫"רעייה"?‬
‫את לא צוחקת.‬
‫את יודעת שאת לא רעייתו?‬ ‫מאיפה הבאת את זה?‬
‫גיגלתי "אשת ראש העיר",‬ ‫היה כתוב שם "רעייה".‬
‫מה, באנגליה העתיקה כמו ב"אחוזת דאונטון"?‬
‫אני אוהבת את זה.‬ ‫-כן. קרבת את שולחנך למשרד של פול.‬
‫זה הגיוני.‬
‫לא, שום דבר מזה אינו הגיוני.‬
‫ניק.‬
‫יש לך בעיה?‬
‫את יודעת מה הבעיה שלי.‬
‫סיכנת את כולנו. את לא צריכה להיות כאן.‬
‫ניק, לא.‬
‫מוכנים לישיבת צוות?‬
‫אנחנו באים.‬
‫אני רוצה להראות לוולסברי שאנו מתקדמים‬ ‫עם התוכנית שבזכותה נבחרתי,‬
‫אבל לא נוכל לעשות הכול בבת אחת‬ ‫אז עלינו לקבוע סדרי עדיפויות.‬
‫שימור היסטורי הוא נושא שחשוב לכולם.‬
‫כן, אני בהחלט מסכים.‬ ‫אם כבר מדברים על שימור היסטורי,‬
‫מה קרה לציור העתיק של בית העירייה‬ ‫משנת 1890 שהיה תלוי במשרד,‬
‫לפני שהדיוקן המשפחתי‬ ‫המהמם מהאינטרנט תפס את מקומו?‬
‫או שנוסיף פרחים לשביל האופניים.‬ ‫-זו אסטרטגיה פוליטית?‬
‫פרחים בשביל האופניים?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫מה קורה פה?‬
‫לא יודע, תשאל את הרעייה.‬
‫רעייה?‬
‫ככה אומרים?‬ ‫-זה משעשע.‬
‫ממש משעשע.‬
‫אנחנו ממש משועשעים.‬ ‫-אני כן.‬
‫קצת יותר משעשע זה לציין‬ ‫שכבעל תואר במדע המדינה מ"קורנל",‬
‫יש לי כמה תובנות‬ ‫לגבי סדר העדיפויות הפוליטי.‬
‫טוב, "קורנל". בסדר.‬
‫יופי, אז תשוחחו,‬
‫כשאתראיין למועדון השכונתי.‬ ‫-המועדון השכונתי?‬
‫כן.‬ ‫-למה שתצטרפי? זה מועדון בשביל כלום.‬
‫זה לטניס ולאירועי חברה.‬ ‫-זה לתושבי השכונה.‬
‫אני תושבת גאה בשכונה ולפיכך,‬
‫אני צריכה להיות במועדון השכונתי.‬ ‫-ובכן, לפיכך.‬
‫יהיה נחמד להשתמש בחלל לאירועי העירייה‬
‫מבלי לעבור חברה כמו סינתיה.‬
‫יש רשימת המתנה של שלוש עד ארבע שנים.‬
‫הבא בתור יתקבל כשמישהו יעזוב או ימות.‬
‫אני ברשימה כבר… איזה יום היום? שלוש שנים.‬
‫כן, אבל אני רעיית ראש העיר.‬
‫בסדר.‬
‫אתה רוצה לדבר על זה?‬
‫לא.‬
‫העלמה מילר, בואי נשוחח.‬
‫איך היה בחג ההודיה?‬
‫בסדר.‬ ‫-פספסת הרבה לימודים.‬
‫חליתי בשפעת.‬
‫יש לך פתק מהבית?‬
‫תצטרכי להשלים את הלימודים.‬
‫האנטר, אתה תלמיד טוב שתמיד מגיע לכיתה.‬
‫הסיכומים שלך בוודאי מצוינים ורהוטים.‬
‫לא ממש.‬
‫הם די מבולגנים.‬ ‫-אני בספק.‬
‫תשאיל לג'יני את הסיכומים שלך‬ ‫מהשבועיים האחרונים?‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫האנטר, זוכר שדוגמנית מדהימה וסקסית‬ ‫פנתה אליך באינסטגרם?‬
‫זה היה מגניב, מה?‬
‫- המועדון השכונתי -‬
‫זה מקסים.‬
‫נכון?‬
‫בראנץ' חצי-שנתי‬ ‫של ספרים ובייגלס. איזה כיף.‬
‫זה נהדר, כל חבר יכול לשמור את המקום.‬
‫את משחקת טניס, ג'ורג'יה?‬
‫כן, חולה על טניס.‬
‫יש לנו שלושה מגרשי חמר.‬
‫ואנחנו מנסים להשיג אישור‬ ‫להוספת מגרש פיקלבול, אבל…‬
‫אולי אבדוק את זה.‬
‫יש גם אולם באולינג עם שני מסלולים.‬
‫הילדים שלך אוהבים באולינג?‬ ‫-יותר מכל דבר.‬
‫את ופול זוג יפהפה. מתי החתונה?‬
‫בקרוב, למען האמת. פברואר.‬ ‫-זה בעוד שלושה חודשים.‬
‫עם חדשות טובות אני לא אוהבת לחכות.‬ ‫-חתונה חורפית? זה מקסים.‬
‫הזוג ברוק התחתנו בחורף ב"דה מאונט"?‬
‫כן.‬ ‫-זה לא באגודת אדית וורטון?‬
‫כן, עם פסל הקרח.‬
‫כן.‬ ‫-מקסים.‬
‫אבל ג'רי, נכון?‬
‫אלוהים, ג'רי.‬ ‫-הוא היה שיכור.‬
‫זה היה אסון.‬
‫כן, הבן שלו פשוט…‬ ‫-סליחה.‬
‫כן.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫תרצי לעשות סיור? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫כאן אנו מתפארים בוולסברי.‬
‫הכול מושאל מהאגודה‬ ‫ההיסטורית של וולסברי ואנחנו רק…‬
‫מחליפים את זה בסוף כל חודש.‬
‫זה המיצג החדש שלנו.‬
‫- אמילי דיקנסון -‬
‫ואו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זו הסדרה השנייה של שירי אמילי דיקנסון.‬
‫קיבלנו את זה בהשאלה‬ ‫ממוזאון דיקנסון למשך כל נובמבר.‬
‫מרגש.‬
‫אז מי יהיה הספונסר שלך?‬
‫ספונסר?‬ ‫-את צריכה חבר מועדון שימליץ על מועמדותך.‬
‫את מכירה חברים כלשהם?‬
‫ג'ורג'יה.‬ ‫-סינתיה.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אני יודעת שהתחלנו ברגל שמאל.‬
‫אבל כשבעלי קני מת…‬ ‫-טום לא מת.‬
‫…אני זוכרת שהרגשתי בודדה.‬
‫קשה לי לדמיין מה בוודאי עובר עלייך.‬
‫ראיתי את באב עם זאק בבית הספר ו…‬
‫אמנם היו בינינו חילוקי דעות בעבר,‬ ‫אבל רציתי לבקר אותך.‬
‫ולהביא אוכל.‬
‫הבאתי בראוניז ו…‬
‫בסדר.‬
‫אני חייבת ללכת. אני מאחרת.‬
‫אני לא מבינה למה את לא קוראת את השורות.‬
‫טוב. "ג'וזפין היקרה שלי…"‬
‫תודה לאל. תחליפי אותי.‬
‫אני מאחרת, אלך לרקוד.‬
‫את מדהימה. תהממי ותדהימי אותם. את תצליחי.‬
‫ביי.‬
‫אכפת לך? האודישנים היום‬ ‫ואני רוצה לשנן הכול.‬
‫בטח.‬
‫אתה חושב שבגלל שאני לובשת‬ ‫שלוש שמלות, מכנס תחתון ומחוך,‬
‫לא ארוץ מהר ממך, דוכס יקר?‬
‫או שאתה פשוט חושש‬ ‫שהשמש תכתים את עור החרסינה שלי?‬
‫דע לך…‬
‫רצתי מהר מהאחים שלי וארוץ מהר ממך.‬
‫ג'וזפין היקרה שלי, העלבתי אותך.‬
‫אני נשבע בכבודי שלא התכוונתי.‬
‫הכבוד שלך הוכח כדבר מפוקפק עד מאוד.‬
‫שמעתי את הסיפורים.‬
‫באמת? ואהבת אותם?‬
‫סליחה?‬
‫אתה שוכח את מקומך.‬
‫אני ג'וזפין מרגו ולינגטון.‬
‫את דיברת על המכנסיים התחתונים שלך,‬
‫ואת, ג'וזפין מרגו ולינגטון, מסמיקה.‬
‫ואז אני פורצת בשיר.‬
‫"איך יכולתי לאהוב מישהו‬
‫"שמפלרטט ואז שוכח אותי?‬
‫"שנשמתו יכולה לשלוט בי?‬
‫"מוחי מתנגד אליי‬
‫"אני טיפשה"‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫את כל כך טובה.‬
‫תודה.‬
‫אבל לא אקבל את התפקיד של ג'וזפין.‬
‫מה? למה?‬
‫"עור החרסינה שלי?"‬
‫זה לא נהדר. אולי תשני את השורה?‬
‫יש דמות אחרת. היא האתנחתה הקומית.‬
‫ליידי בלייר.‬
‫היא מכשפה מכוערת ומרושעת שגרה מעבר לכביש.‬
‫אם ילהקו לתפקיד ליידי בלייר,‬ ‫אני נשבעת בישו…‬
‫למי את מסמסת?‬
‫מרקוס.‬
‫מרקוס בייקר?‬
‫אלוהים, אתם יוצאים?‬
‫אנחנו מדברים.‬
‫אבל הוא ישן אצלי בשלושת הלילות האחרונים.‬
‫בסדר.‬
‫זה לא ככה, אנחנו רק ישנים.‬
‫את ממש מתוקה ואדומה עכשיו.‬
‫הוא מכתים את עור החרסינה שלי.‬
‫ילדה, ביי.‬
‫היי, ברשיה. ג'יני.‬
‫היי.‬
‫מה אתן עושות?‬
‫אני עוזרת לברשיה, היא נבחנת למחזה.‬
‫נחמד.‬
‫מגניב. להתראות.‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬ ‫-אלוהים, זה היה בריון.‬
‫מי זה בריון?‬ ‫-אל תקראי לו "בריון", למקרה שישמע אותך.‬
‫אנחנו צריכות שם קוד. תקראי לו "חב"ב".‬
‫חב"ב?‬ ‫-"חדר בריחה בריון".‬
‫הלכנו לחדר בריחה ביחד כשהיינו בכיתה ח'.‬
‫איך חב"ב ידע את שמי?‬
‫הוא יודע איך קוראים לכולם, כי הוא ממש‬
‫הבחור הכי מתוק והכי פופולרי‬ ‫ולא ייאמן שאמרת לו שאשתתף במחזה.‬
‫מה? את משתתפת במחזה.‬ ‫-כן, אבל זה מחזה, איכס.‬
‫אבא?‬ ‫-אבא?‬
‫טוב.‬ ‫-אל תעשי את זה.‬
‫מה?‬ ‫-אל תביטי באבא שלי כמו שהבטת בחב"ב.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫זו ברשיה.‬
‫נעים מאוד, ברשיה.‬
‫היי, מר מילר.‬
‫אז את מוכנה לצאת?‬
‫אני יכולה ללכת לבד.‬
‫אני יודע, דובונית, אבל תזרמי איתי.‬
‫בגלגול הבא אני רוצה הורים מכוערים.‬
‫אימא שלי אמרה שאת מה שוויסקי לא ירפא,‬
‫אין לו תרופה.‬
‫היא ניסתה ואליום?‬
‫היא ניסתה הכול.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני זוכרת איך זה.‬
‫אגרוף בבטן.‬
‫להרגיש לבד, מוצפת.‬
‫ולעבור את זה עם ילדים.‬
‫את צריכה לטפל בהם‬ ‫ואת בקושי מסוגלת לטפל בעצמך.‬
‫אף אחד לא יכול להבין את ההרגשה הזו.‬
‫לא התקלחתי כבר כמה ימים.‬
‫הפסקתי לספור.‬
‫לא רציתי להגיד כלום, אבל…‬ ‫-תשתקי.‬
‫פשוט…‬
‫הדברים הקטנים הם המון, למשל…‬
‫כל הניירת.‬
‫המון ניירת וכספים ו…‬
‫אני כל כך מודאגת לגבי זאק.‬
‫הוא יעבור את כל חייו ללא אב.‬
‫אני יודעת.‬
‫הוא כל כך עצוב.‬
‫הוא אוהב את אביו‬ ‫ואני לא יודעת איך לעזור לו.‬
‫הלוואי שיכולנו לחסל את הכאב של ילדינו.‬
‫לא שהם יעריכו את זה.‬
‫ואני אהיה אם חד-הורית עכשיו.‬
‫אני לא יכולה לדמיין את זה.‬
‫אני נשואה לטום מאז שהיינו בני 28.‬
‫אני…‬
‫אני לא רוצה להיות לא נשואה לטום.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אני רוצה שתהיי הספונסרית שלי‬ ‫במועדון השכונתי.‬
‫הו, ואו.‬
‫את כלבה.‬
‫כשאיבדתי את קני,‬ ‫נאלצתי להתמודד עם כל זה.‬
‫גרושתו ערערה על הצוואה,‬ ‫בדיוק קנינו את הבית ולא היה לנו כסף.‬
‫ממש פחדתי. הייתי מבועתת.‬
‫בכל זאת לא הייתי עושה כמוך, גנבת כסף.‬
‫צריך לפטר אותך.‬
‫כשאביו של אוסטין הלך לכלא‬ ‫חשבתי איך אוסטין יהיה בסדר,‬
‫כשיגדל בלי אבא?‬
‫הייתי בודדה כל כך.‬
‫ולעבור לכאן, להיות חלק ממשהו…‬
‫לא הייתה לי יציבות. מעולם לא.‬
‫ורציתי את זה…‬
‫נואשות.‬
‫סינתיה, אני לא טיפשה. אנחנו לא חברות,‬ ‫אבל אני לא רוצה שנהיה אויבות.‬
‫אני רוצה לעזור לך. אני יודעת איך זה.‬
‫לא יזיק שאשת ראש העיר חייבת לך טובה.‬
‫או כמה טובות.‬
‫כדאי לך שאהיה לצידך.‬
‫את לא צריכה להרגיש כל כך לבד עכשיו.‬
‫תמזגי לי עוד כוסית.‬
‫פשוט לדבר?‬
‫כן, פשוט תדברי.‬
‫איפה להתחיל?‬
‫איפה שתרצי.‬
‫זה מקום בטוח במיוחד בשבילך.‬
‫אולי תספרי לי על הילדות שלך?‬
‫גדלתי עם אם חד הורית.‬
‫היינו עניות מאוד.‬
‫אפילו ישנו במכונית כמה פעמים.‬
‫זה היה קשה לך?‬
‫אימא שלי, היא…‬
‫היא טובה ב… כאילו…‬
‫הסתרת דברים.‬
‫אז זה אף פעם לא נראה רע.‬
‫היא קראה לזה "מחנה מכונית",‬
‫ואכלנו מרשמלו ישר מהשקית.‬
‫וזה פשוט נהיה נורמלי.‬
‫כי עברנו ממקום למקום.‬
‫עברנו הרבה.‬ ‫-איך זה היה, לעבור כל כך הרבה?‬
‫לא יודעת, מחורבן.‬
‫מותר לומר "מחורבן"?‬
‫אפשר לומר "מחורבן".‬
‫כן, זה היה מחורבן.‬
‫אני זוכרת שכשהייתי בת 11 או בת 12‬
‫הכרתי ילדה בשם מקנזי.‬
‫והיא הזמינה אותי לביתה למסיבת יום הולדת.‬
‫לא הייתי במסיבה לפני כן.‬
‫לא גרתי באף מקום די זמן כדי למצוא חברות.‬
‫אז הייתי ממש לחוצה.‬
‫אני זוכרת שהחלפתי בגדים ארבע פעמים.‬
‫איך היה?‬
‫לא הלכתי.‬
‫אימי העבירה אותנו למקום חדש באותו לילה.‬ ‫-איך הרגשת כשהיא עשתה את זה?‬
‫רע.‬
‫מחורבן.‬
‫ממש מחורבן.‬
‫אנחנו נדבר הרבה‬ ‫על מה שאת חושבת ועל מה שאת מרגישה‬
‫כי זה ישפיע על מה שאת עושה.‬
‫אביך אמר שאת פוגעת בעצמך.‬
‫עדיין לא הזכרת את זה.‬
‫בואי נדבר על זה.‬
‫שיט.‬
‫כן, בסדר. אז נתחיל, כנראה.‬
‫אנחנו לא חייבות.‬ ‫-לא.‬
‫לא, זה הגיוני. לכן אני כאן.‬
‫פשוט מוזר להיות בחדר,‬ ‫לשבת על ספה ולדבר איתך על זה.‬
‫מתי בפעם הראשונה פגעת בעצמך?‬
‫אני…‬
‫הייתי בת 12 בפעם הראשונה.‬
‫את זוכרת איך הרגשת באותו רגע?‬
‫אני זוכרת…‬
‫אנרגיה מטורפת ומודחקת ו…‬
‫את הדחף לכאוב.‬
‫היה לי דחף כזה בעבר, אבל מעולם…‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫אבל ידעתי איפה המצית של אימי.‬
‫ולקחתי אותה.‬
‫וידעתי שאסור לי. ידעתי שזה רע.‬
‫לא רציתי להתאבד או משהו,‬ ‫זה לא ככה. אני פשוט…‬
‫אני פשוט…‬
‫היה לי דחף לעשות את זה, ו…‬
‫ועשיתי את זה ו…‬
‫וברגע שעשיתי את זה,‬ ‫ידעתי שאעשה את זה שוב.‬
‫ו…‬
‫הרגשתי בושה.‬
‫ואני עדיין מרגישה בושה, אז…‬
‫כן.‬
‫לפעמים כשאנחנו לחוצות‬
‫אנו משתמשות‬ ‫בהתנהגות לא בריאה כדי להתמודד,‬
‫במקום בהתנהגות בריאה.‬
‫אני רוצה שנעבוד על זה.‬
‫את זוכרת מה קרה בחייך באותו רגע?‬
‫כנראה שלמען האמת…‬
‫זה היה המעבר ההוא.‬
‫לאחר המסיבה של מקנזי.‬
‫ומה הרגשת?‬
‫כאילו שלא הייתה לי שליטה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫קיבלת את האימייל שלי?‬ ‫-כן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זה אומר שהיא הייתה נשואה לפני קני,‬
‫לאנתוני גרין, אבל…‬
‫הוא נעלם.‬
‫אלוהים, האישה הזאת.‬
‫ובכן… תתקשר למשטרה.‬
‫היא רצחה את קני,‬ ‫היא בטח רצחה גם את האנתוני הזה.‬
‫היא אמורה להיות בכלא.‬ ‫-לא תוכלי להאשים אותה ברצח הגרוש שלך.‬
‫בסדר? אין לנו ראיות.‬
‫לא נוכל להאשים אותה לגבי אנתוני גרין,‬ ‫אין לנו אפילו גופה.‬
‫אתה חושב שיש סיכוי שהוא חי?‬
‫לא. אני לא חושב.‬
‫אני חושב שלרוע מזלם של קני ואנתוני,‬ ‫הם נישאו לג'ורג'יה מילר.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫ידעתי שהיא רעה.‬
‫פשוט ידעתי את זה.‬
‫אמרתי לקני. הזהרתי אותו.‬
‫אלוהים.‬
‫אמבר לין, אני צריך לדעת אם את רוצה שאמשיך.‬
‫לא נוכל להאשים אותה לגבי קני.‬
‫אבל אנתוני גרין…‬
‫אולי שווה לחקור את זה.‬
‫אני רוצה שאתה תמצא הכול.‬
‫טוב.‬
‫אז…‬
‫יש משהו שתרצי לדווח, לשתף…‬
‫לספר לי?‬ ‫-אבא.‬
‫אתה לא צריך לדעת מה קורה בטיפול,‬ ‫אלא רק לשלם עליו.‬
‫לא ביקשתי לדעת על מה דיברת, אבל…‬
‫אהבת את המטפלת שלך? היא נחמדה?‬
‫כן, היא נחמדה.‬
‫אני שמח.‬
‫היי ושלום לכם.‬
‫איפה הייתם?‬
‫תהיי עדינה איתה.‬
‫אשמח להיות מעודכנת במתרחש.‬
‫מה אלו?‬
‫כיסאות וינטאג' של פול.‬ ‫-מה הם עושים פה?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אז מה עשית עם אבא שלך כל אחה"צ?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫נהדר. בואו נאכל.‬ ‫-אני לא רעבה.‬
‫אבל בישלתי. סלמון.‬ ‫-אני לא רוצה את זה.‬
‫אם לא תאכלי את זה, לא תאכלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואיך היה היום שלך? ספר לי משהו טוב.‬
‫לטיפאני גריפין היה דימום מהאף בכיתה,‬
‫אז השיעור נפסק באמצע.‬
‫זאק עדיין עושה לך בעיות?‬
‫לא.‬
‫הוא נראה די עצוב היום.‬
‫אבא של זאק חולה מאוד.‬
‫הוא עומד למות?‬
‫כן.‬
‫ג'יני עדיין כועסת.‬
‫כן.‬
‫- אתה בא לכאן? -‬
‫"לעולם לא הייתי אוהבת מישהו‬
‫"שמפלרטט ואז שוכח אותי‬
‫"שנשמתו יכולה לשלוט בי‬
‫"המוח שלי מתנגד לי‬
‫"אני טיפשה"‬
‫את לא רוצה לאכול, אל תאכלי.‬
‫זרקתי את זה.‬
‫את הכול?‬ ‫-את רוצה אוכל? תמצאי עבודה.‬
‫יש לי עבודה, אז יש לי אוכל.‬
‫יש לי עבודה.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫בדרך כלל לא עוזבים את העבודה לשבועיים‬ ‫וכשהם חוזרים עדיין יש להם אותה.‬
‫היית יודעת, אילו עבדת בשביל משהו בחייך.‬
‫אני מקווה ששמרת בייגל לאוסטין.‬
‫למה אתה עדיין כאן?‬
‫קני עזב אותה, התחתן איתי‬ ‫והשאיר לי את הכסף שלו.‬
‫אמבר לין צריכה להתגבר על זה.‬
‫אני יודעת שזו העבודה שלך,‬ ‫אבל היא משלמת לך כדי להציק לי.‬
‫אני צריכה לפנות למשטרה.‬
‫אז תגידי למשטרה.‬
‫ניק אמר משהו מדאיג לגבי כסף שנעלם.‬
‫אל תכניס את ניק לזה.‬
‫ברצינות. אתה יכול לעקוב אחריי‬ ‫עם זכוכית מגדלת וזקפה,‬
‫אבל אל תערב את ניק‬
‫או שאגיד לו מי אתה באמת.‬
‫שנינו יודעים שלא תעשי את זה.‬
‫הדבר האחרון שאת רוצה, זה…‬
‫ללכלך את התדמית החמודה שבנית לעצמך.‬
‫אחרת כולם יראו את…‬
‫הפושעת המכוערת שאת.‬
‫ואל תדאגי.‬
‫אני עוזב את העיר.‬
‫אני נוסע לניו אורלינס לכמה ימים.‬
‫גרת שם פעם, נכון?‬
‫עם בעלך הראשון, אנתוני גרין?‬
‫היי לך, גברת קטנה.‬
‫היי לך, בחור שמן וגדול.‬
‫היי, ילדה.‬
‫לא התכוונתי. באמת שלא התכוונתי.‬
‫הוא היה דבורה?‬
‫אני לא…‬
‫לא ממש.‬ ‫-ילדה, תקשיבי.‬
‫למען השפיות שלך…‬
‫הוא היה דבורה. בסדר?‬
‫תגידי את זה איתי.‬
‫הוא היה דבורה.‬
‫ומה אנו עושות לדבורים?‬
‫סלחי לי.‬
‫ניק, יש לך משהו לומר?‬ ‫כי אני על הקצה היום.‬
‫אני יודע מה עשית.‬
‫לא חסר כסף, אז…‬ ‫-אל תשחקי בזה איתי.‬
‫כמה צ'קים לא נכנסו‬ ‫והייתה הפקדה נוחה באותה בוקר.‬
‫מעניין איך פול יגיב,‬ ‫אם ידע שארוסתו מעלה בכספי המשרד?‬
‫אם זה יתגלה,‬ ‫זה יהרוס לו את הקריירה ותפקידי להגן עליו.‬
‫אז הפכת לסיכון.‬
‫אסור לך להיות פה.‬
‫אני רוצה שתלכי.‬
‫למה את מחייכת?‬
‫אז תגיד לפול.‬
‫מה עוצר בך?‬
‫מה?‬ ‫-עדיין לא אמרת דבר לפול.‬
‫למה?‬
‫כי אתה יודע שאם אני אפול, כולנו ניפול.‬
‫זה איום?‬ ‫-זו עובדה.‬
‫אם תספר לפול, תמנע ממנו את יכולת ההכחשה.‬
‫המפלט החוקי היחידי שלו.‬
‫איך את יודעת מה זה מפלט חוקי?‬ ‫מי מלמד אותך את המילים האלו?‬
‫אבל זה יותר מזה.‬
‫אתה צודק, תפקידך להגן על פול,‬
‫אבל לא עשית זאת.‬
‫אני כפופה לך, ניק.‬
‫אם אני מתעסקת בכספים מתחת לאפך…‬
‫מה זה אומר עליך?‬
‫סליחה שאיחרתי, חברים.‬ ‫פגישת הצהריים נמשכה המון זמן.‬
‫מה זה עושה במשרד שלי?‬
‫חשבתי שהם נראים טוב יותר כאן.‬
‫בסדר.‬
‫- ביה"ס היסודי בנקלר -‬
‫אני יודעת. שמעתי.‬
‫אלו שני הצבעים האהובים עליי.‬
‫מה?‬
‫סופי.‬
‫היי.‬ ‫-היי, מקס.‬
‫מה שלומך?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫ממש נהדר.‬
‫בסדר, יופי.‬
‫את נראית מדהים, כרגיל.‬
‫אולי תצמיחי כמה חצ'קונים‬ ‫ותעשי לאקסית שלך טובה?‬
‫טוב. ביי, מקס.‬
‫ביי… סופי.‬
‫למה אני כזאת?‬
‫סלחו לי.‬
‫- רשימת שחקנים -‬
‫- מקסין בייקר -‬
‫- ליידי בלייר -‬
‫המכשפה הרעה.‬
‫זה מושלם.‬
‫ג'יני! אלוהים!‬ ‫-מה?‬
‫אלוהים!‬
‫-מה?‬
‫אני ג'וזפין.‬ ‫-אלוהים, ברשיה, זה מדהים.‬
‫אני לא מאמינה שהתקבלתי.‬ ‫-את רצינית?‬
‫ברשיה, תראי אותך, ג'וזפין שלי.‬
‫תודה.‬ ‫-אני הדוכס.‬
‫מה?‬
‫איך?‬
‫נבחנתי אתמול.‬
‫היי, ג'יני.‬
‫נתראה בחזרות, עלמתי.‬
‫חב"ב הוא הדוכס.‬ ‫-שיט.‬
‫לא.‬
‫זה לא יקרה שוב, ג'ו. אני מבטיחה.‬
‫בסדר, הכול טוב.‬ ‫-באמת?‬
‫לא.‬
‫השארת אותי לבד בחג ההודיה,‬ ‫התקופה העמוסה בשנה.‬
‫לא התקשרת, לא הודעת מראש.‬ ‫-אני יודעת, ניצלתי אותך.‬
‫ועוד איך.‬
‫עברתי תקופה קשה.‬
‫כולנו.‬ ‫-בבקשה אל תפטר אותי, ג'ו.‬
‫העבודה הזאת היא הדבר היחידי בחיי שהוא שלי,‬ ‫זה באמת כל מה שיש לי.‬
‫ג'יני.‬
‫אלו החיים שלי.‬
‫כל זה חשוב לי.‬
‫את לא יכולה להגיע מתי שבא לך…‬
‫נדמה לי ששברתי את המתקן של הקפה.‬ ‫-מכונת אספרסו.‬
‫תוריד לי את זה מהמשכורת.‬
‫זה 4,000 דולר.‬ ‫-בבקשה, אל תוריד לי את זה מהמשכורת.‬
‫קחי הזמנה משולחן תשע.‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אה, כן.‬
‫אל תנסי לשרבב שפתיים. אל תשרבבי.‬
‫לפחות תעמידי פנים שאת מכבדת אותי.‬
‫מבינה? אני מנסה לנהל עסק.‬
‫כן, אדוני. אני מכבדת אותך מאוד.‬
‫בטח.‬
‫תודה שבאת.‬
‫כולנו חושבות עלייך לאחרונה.‬ ‫-תודה, דינה.‬
‫רציתי להגיד כמה מילים על ג'ורג'יה מילר,‬
‫בתור הספונסרית שלה.‬
‫גדלתי בשכונה הזאת.‬
‫במקום הזה חגגו‬ ‫הרבה ימי הולדת של בני המשפחה שלי.‬
‫מסיבות חג, משחקי טניס,‬
‫ערבי באולינג.‬
‫הרבה אירועים חשובים‬ ‫התרחשו בין הקירות האלו.‬
‫עם טום.‬
‫זה מקום מיוחד‬
‫למשפחה שלי ולזיכרונות שלנו.‬
‫לכן אני…‬
‫לא יכולה לתמוך בחברות של ג'ורג'יה מילר.‬
‫היא חדשה בעיר‬ ‫ואולי בעתיד היא תהיה ראויה למקומה כאן,‬
‫אבל לג'ורג'יה מילר‬ ‫אין את הערכים של השכונה הזאת.‬
‫היא מחזיקה אקדחים בבית.‬
‫היא לא סיימה את התיכון.‬
‫הבן שלה דקר באלימות‬ ‫את ידו של זאק עם עיפרון.‬
‫אתן מכירות אותי‬ ‫ויודעות שאני לא שיפוטית, אבל…‬
‫ג'ורג'יה מילר היא לא משכילה, לא אתית‬ ‫והמצפון שלי לא מאפשר לי לתמוך בה.‬
‫אז זה הוחלט.‬
‫לא נעניק הזמנה לג'ורג'יה מילר לעת עתה.‬
‫זו החלטה טובה.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫היי, אני צריך שתסגרו הערב.‬
‫למה?‬ ‫-מה זאת אומרת, למה?‬
‫אלוהים. יש לך דייט?‬
‫זה לא עניינך.‬ ‫-ממש כן, יש לך דייט.‬
‫מה? אני יוצא לדייטים.‬
‫בסדר? יש לי חיים.‬
‫בסדר, אבל ג'ו חתיך?‬
‫הוא כמו אח גדול וחנון.‬ ‫-כן, ממש אח גדול וחנון.‬
‫ג'ו, אתה נראה טוב.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫פאדמה. לא ידעתי שאת עובדת כאן.‬
‫ג'יני, היי.‬
‫טוב. אני לא יודעת איך,‬
‫אבל אני יודעת שמה שקורה כאן‬ ‫זה באשמתך, מרקוס.‬
‫אימא.‬
‫טוב, בנות. אתן צריכות להקשות עליו, טוב?‬
‫אתן צריכות להיכנס בו.‬ ‫-טוב, אני אחכה במכונית.‬
‫אשמח לאספרסו.‬
‫כן, המכונה מושבתת.‬
‫ובכן, תראו מי חזרה הביתה.‬
‫כן?‬
‫איפה היית?‬
‫או שאסור לי לדעת‬ ‫לאן את הולכת ומה את עושה?‬
‫הייתי בעבודה.‬
‫לא התקבלתי למועדון השכונה.‬
‫את שמחה?‬
‫האם אני שמחה?‬
‫לא, אימא. אני לא שמחה.‬
‫מתתי מרעב, תסתלקי.‬
‫זו לא אימא, זה רק…‬
‫זה אני, פול.‬
‫נוכל לדבר?‬
‫בטח.‬ ‫-אני רק… אני…‬
‫אני יכול לשבת?‬
‫תרגיש בבית.‬
‫למעשה, תעבור לגור פה.‬
‫מצחיק.‬
‫לגבי זה.‬
‫אני מניח שאתחיל בכך שאני מאוד מצטער,‬
‫על איך ששמעת שאני עובר לכאן.‬
‫זה לא מה שתכננו.‬
‫כן. אימא עשתה את זה בדרך שלה.‬
‫ברוך הבא למשפחה.‬
‫אני יודע שקורים דברים…‬
‫בינך ובין אימך.‬
‫ו…‬
‫אני רוצה שתדעי שאני לא אנסה להתערב בזה.‬
‫אוסטין הזהיר אותי שלא לעשות זאת‬ ‫ואני אקשיב לו.‬
‫אבל מבחינת הקשר בינך וביני,‬
‫אני רוצה שתדעי שאני מכבד‬ ‫את העובדה שיש לך אבא נהדר‬
‫שאת יכולה לפנות אליו, ואין לי עניין‬ ‫להפריע לזה בשום צורה שלא תהיה.‬
‫אבל עם אוסטין…‬
‫את יודעת, עם אבא שלו,‬
‫כלומר, להנפיק כרטיסי אשראי בשמו, אני פשוט…‬
‫אילו כרטיסי אשראי?‬
‫כן, אימא שלך סיפרה לי על כל העניין‬
‫ואני חייב לומר שצר לי שנאלצת לעבור את זה.‬
‫אבל אוסטין, הוא זקוק לנו ואני רק…‬
‫אני רוצה להיות שם בשבילו במובן הזה.‬
‫ואני רוצה להיות שם גם בשבילך,‬ ‫אבל אני יודעת שאת אישה צעירה, אז…‬
‫את תחליטי עד כמה את רוצה או צריכה,‬ ‫או לא רוצה שאהיה לצידך.‬
‫ג'יני?‬
‫כן. תודה, פול.‬
‫אני צריכה לסיים את שיעורי הבית.‬ ‫-טוב, אז…‬
‫תודה על השיחה.‬
‫אני רק…‬
‫כאן.‬
‫ואני… בסדר.‬
‫- איך לבדוק דירוג אשראי -‬
‫- מי מכיר את האשראי שלך -‬
‫- וירג'יניה מילר -‬
‫- טען -‬
‫- חלש, 315 -‬
‫היי.‬
‫למה לא באת אמש?‬
‫נרדמתי.‬
‫זה הכול?‬
‫כן.‬
‫למה לא הזמנת אותי לרד?‬
‫מתי?‬
‫אתמול.‬
‫היום, לא משנה.‬
‫את יכולה פשוט לבוא.‬
‫לא נכון.‬
‫למה לא?‬
‫אני לא יודעת. זה טיפשי.‬
‫מה קורה איתך?‬ ‫-שום דבר, אני בסדר.‬
‫אל תסתכל עליי ככה.‬
‫איך?‬
‫במבט מאשים,‬ ‫כאילו שאתה לא מאמין שאני בסדר.‬
‫אני לא מאמין שאת בסדר.‬
‫אבל לא אלחץ, אם לא תרצי לספר.‬
‫באתי לכאן כדי ש…‬
‫לא אפגע בעצמי.‬
‫טוב, אז…‬
‫אני שמח שבאת.‬
‫אני ממש לחוצה‬ ‫ואני אמורה לזהות את הלחץ, אז…‬
‫ספר לי בדיחה.‬ ‫אני לא רוצה לחשוב על משהו רציני.‬
‫את יודעת…‬
‫שאם את מנקה שואב אבק‬
‫את הופכת לשואבת אבק?‬
‫זאת… זאת אני?‬ ‫-לא.‬
‫מתי עשית את זה?‬
‫כשהיית אצל אבא שלך.‬ ‫-למה?‬
‫כי התגעגעתי אליך.‬
‫אתה אובססיבי כלפיי.‬
‫כן, אני לגמרי אובססיבי כלפייך.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫למה הכול צריך להיות‬ ‫כל כך נורא כל הזמן, לנצח?‬
‫זו תאוריית הרצון החופשי‬ ‫בספקטרום התאולוגי.‬
‫ועל פי הבודהיזם,‬ ‫אנחנו סובלים כדי שנדע אושר.‬
‫כמו כן, אנשים הם שמוקים.‬
‫כאן.‬
‫שם.‬ ‫-שם?‬
‫כן.‬
‫ככה?‬
‫קצת יותר גבוה.‬
‫כן.‬
‫יותר מהר.‬
‫לדעתי זה נראה טוב יותר…‬
‫כאן.‬
‫נקודה לטובתך.‬
‫בשלב מסוים, נמאס לך שמשחקים בך.‬
‫למה אתה מחייך?‬
‫ג'יני מכינה לי ארוחת בוקר.‬
‫באמת?‬
‫נמאס לי שאין לי שליטה על חיי.‬
‫שמסתירים ממני דברים‬ ‫ומתייחסים אליי כמו לכלי במשחק.‬
‫שח מט, אימא.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬