SERIÁL NETFLIX
Když jsem byla malá, byly jsme my dvě proti celému světu.
Ta krásná tvář.
Vždycky všechny upoutala.
A ona se usmála
a já věděla, že patří jen mně.
Naše tajemství.
Jako dítě jsem si myslela, že má kouzelnou moc.
Nebezpečí by mělo mít výstražné praporky.
Co to čteš?
Nějakou emo depku?
„Podobenství o rozsévači“?
Nevím, co je „podobenství“ ani „rozsévač“. Zní to venkovsky.
Třeba: „Farmář Ezekiel používá k setí rozsévač.“
- Napsala to Octavia Butlerová. - V Skrytých číslech byla dobrá.
- To je Octavia Spencerová. - No tak.
Ty taky nevíš, co to znamená. Co je to rozsévač?
- Použij to ve větě. - Chceš něco?
- Proč ten kukuč? - To je můj kukuč.
„To je můj kukuč.“
Popisuje se tu zánik Ameriky vlivem kapitalistického fašismu.
Aha, tenhle rozsévač.
- Neuvelebuj se tu. - Mám o tebe strach, zlatíčko.
Proto se ti tak prohloubily vrásky?
Netrap maminku. Maminka tě živí a šatí.
Říkat si „maminka“ je ujetý.
Počkej!
Tak dost. Chováš se jako dítě.
- Ty jsi moje dítě. - Cože?
- Přestaň. - Následuj podobenství.
- Následuj andělský zpěv. - Podobenství je morální příběh.
- Vydej se za světlem. - Mami.
Mami, přestaň. Nemůžu dýchat.
To je dobrý. Slyšíš?
Všechno bude dobrý.
Maminka se o to postará.
- Mami! - Mám tě ráda, broskvičko. To je dobrý.
Všechno bude zas dobrý.
Ginny?
Dobrý, žížalko?
Jo.
Určitě?
Jo, jsem v poho.
Tak jo.
Všechno bude dobrý.
GINNY & GEORGIA
Ráda vás zas vidím, vole.
Maxine, neříkej babičce s dědou „vole.“
Ahoj, zlato.
- Ahoj, broučku. - Ahoj.
Ty jsi zas vyrostla.
- Jak se máš? - Moc se mi stýskalo.
Zeptej se Clinta, jestli se těší na prohru Patriotů.
O tom si nech zdát, starochu.
Viděl jsem tam slovo „staroch“?
To jsou dýňové koláče?
Ano, jsou.
Hurá!
Ellen. Kde je Marcus?
Není mu dobře.
Jo. Má těžkej průběh anginy kretenis.
Za chvíli přijde dolů.
Jsou tu babi s dědou.
Máma se zvencne, jestli se zhulíš.
- Já Díkůvzdání vypustím. - Dobře.
Marcusi, jsou tu babi s dědou.
Není mi dobře.
Je kapku unavenej. Má červený oči.
Taky mi nebude dobře,
jestli se mě máma ještě jednou zeptá, kde jsi.
Nemám na děkování náladu.
Tak ten svátek prostě zrušíme. Beze všeho!
Ten svátek opěvuje náš úspěch při genocidě.
Bílá oslava kolonizace. Je v tom málo sadismu?
Přibalíme k tomu ještě vysmátého krocana.
Maskotem toho svátku je zvíře, které masakrujeme ve velkém.
- Cynismus. - Tak toho krocana nejez.
- O krocana nejde. - To říkej jemu.
- Chceš to taky bojkotovat? - Ne, já chci dýňovej koláč.
Deset minut, nebo ti zabavím telefon.
Klidně. Mrháme životy přisátí k displejům kvůli dávkám dopaminu.
A jsme pak spokojenější? Ne.
Kdyby se dal mobil voperovat do ruky, udělám to.
Jasně. Těsně vedle.
Přemaluju ti zdi na bílo a zabavím ti malířské potřeby.
Umění ve fašistických režimech vzkvétá. Pražské jaro.
Já nejsem psycholožka,
ale on je evidentně nemocnej.
- Nechám ho odvézt. - To bych náhodou bral.
Deset minut!
Už jsi s ní mluvila?
S kým?
- Ty víš s kým. - S tvojí tajnou bokovkou? Ne.
- Už přes týden chybí ve škole. - To není žádný drama.
Já kvůli mononukleóze chyběla několik týdnů.
To bylo drama.
Mike Kates se líbal se mnou, Norah i Abby,
ale chytla jsem to jen já.
- Možná jsi ji taky něčím nakazil. - Není nemocná.
Sebrala mi motorku.
- Co? - Moje motorka.
Je pryč. Vzala si ji.
Tak to je odcizení vozidla. Dvoustopého vozidla.
- Trestný čin. - Vadí ti vůbec, že je pryč?
Ne. Ani trochu.
- Jsi v pořádku? - Cože? Jo.
Ta malá kleptomanka mi ukradla triko.
Takže to je tvoje triko?
Jo.
- Stýská se ti po nich. - Nestýská.
Vyhovuje mi to.
Je tu klid. Nikdo nesleduje každý můj pohyb.
Tím si nejsem jist. Já rád sleduju každý tvůj pohyb.
Pojď sem.
Poslyš, staneš se mojí manželkou.
- Ještě se rozmýšlím. - Žádné vytáčky. Staneš.
Tak dobře, fajn.
A jako tvůj snoubenec si myslím, že tě docela dobře znám.
Míň než někteří, líp než většina.
Stýská se ti.
Už dva týdny jsi s nimi nemluvila a trápíš se a to je…
Aha, dobře.
Jen jsem chtěla to triko.
Vím, že jsi naštvaná.
Jsem v pohodě.
Chtěla ztropit hysterickou scénu a utéct? Jak je libo.
Chtěli prostor, dávám jim prostor. Spoustu prostoru.
Jde z tebe úplně zenový klid.
Jak mohla utéct? Po všem, co jsem pro ni udělala?
Nevím, ale na pánvi si vztek vybíjet nebudeme.
Ta už se na nás zlobí, protože ji dáváme do myčky.
Pánev si chce teď odpočinout. Dobře.
Pochop, jejich matka se znovu vdává.
To je pro ně velké sousto.
A Ginny je ještě puberťačka.
Bouří se. To puberťáci dělají, ne?
A proto nejsem naštvaná. Jsem jen…
Klidná. Viď?
Jsem nervózní, že mě chceš představit vašim.
Proč? Jsou fajn.
Víceméně. Uvidíš, že si tě oblíbí.
Vdovu a svobodnou matku dvou dětí?
Oblíbí si tě, protože tě miluju.
Jenom mi mažeš med kolem huby.
Mami, je Den díkůvzdání.
A já děkuju Bohu, že tě mám.
Kde mám klíče od auta?
Vyzvedne tě Zion, vezme tě k babičce a dědovi
a uvidíme se zítra, ano?
Ostatní děti tráví Díkůvzdání s oběma rodiči.
Ve svátek mám 50% příplatek,
takže si pak koupíme prima věci jako jídlo a elektřinu.
Díkůvzdání je trapný. Víš, co je skutečnej svátek?
Pátek po Díkůvzdání. Víš proč?
Páč jídlo zlevní na polovic.
- A my ho hodíme do friťáku. - Všechno?
- Dej příklad. - Dýňový koláč.
Dýňový koláč? Něco těžšího.
Twinkie.
Fritované twinkies jsou lahůdka.
Twinkies se fritovat nedají.
Twinkies se stopro fritovat dají.
Uděláme si totiž frátek. Fritovací pátek. Celodenní fritování.
Hurá!
- Hurá! - Hurá!
ACONITUM NAPELLUS JE KRÁSNÁ KVĚTINA,
ALE JEJÍ POZŘENÍ MŮŽE ZPŮSOBIT SMRT.
Tohle je oměj vlčí mor.
Je extrémně jedovatý a způsobuje infarkt.
K čemu by ho tvoje matka měla?
Čím to, že Kenny Drexel, muž ve špičkové fyzické kondici,
dostal zničehonic infarkt?
Jestli to udělala,
jestli vraždila…
udělej správnou věc, Ginny.
Ginny, co to děláš?
Přemýšlím, jakej by to byl pocit, dostat infarkt a udusit se.
Moc dobrej asi ne.
Spíš hodně blbej.
Vrátíme se někdy domů?
Stojíš o to?
Proč mámu netrápí, že jsme utekli?
Trápí ji to. Věř mi, trápí.
Nevolá nám.
Ty už se na ni nezlobíš, že neposlala Gilovi tvoje dopisy?
A co frátek?
Klidně se vrať domů.
Můžete s mámou a Paulem dělat šťastnou maloměstskou blonďatou rodinu.
Ale moje rodina jsi ty.
Já vím.
Promiň.
Musím udělat ještě asi sto věcí
a obvykle jsem klidnej pohodář,
ale moje máma nikdy nebyla u mě v bytě,
protože to byly samý špeluňky.
A naši přijdou za 45 minut, takže se hodí každá ruka.
Austine, ukliď si hračky z obýváku.
Díky.
Ginny, vstaneš už?
Co se děje?
Nic. Jsem v poho.
Vím, že tě štvou máminy zásnuby.
Myslela sis, že budeme rodina.
Protože jsi mi to slíbil.
- Já nemám vliv na máminy… - Tati, jsem v poho.
Zkus to líp nacvičit, než dorazí babi s dědou.
Aby ti to přirozeněji splývalo z úst.
- Hned jsem dole. - Dobře.
Ať stihneš olíznout měchačku od koláčového těsta.
- No jo! - No dobře.
Mami, kdy bude večeře?
Ahoj. Chceš muffin?
- Máme spoustu muffinů. - A krocan nebude?
Táta vždycky porcuje krocana.
Máš napilno víc než meteorolog při tornádu.
Jo.
Proto by bylo fajn, kdyby mi neutíkal personál.
Na mě se nedívej, jsem jen zákaznice.
Mám objednanou vaši domácí brusinkovou nádivku.
Paul je v autě. Jedu se seznámit
s tchánem a tchýní.
Jupí.
Je ten dýňový koláč dobrý?
Jo, je poslední. Padma ti ho namarkuje.
Joe, ta čtečka zas nějak divně pípá a…
Co ty, Joe? Máš na svátky nějaké plány?
Opraveno.
Je to všechno?
No tak, hluboký nádech, šéfe.
No ty vole. Ta vypadá hrozně.
Měj soucit.
Jak bys vypadala ty, kdyby umíral tvůj manžel?
Vypadala jsem skvěle.
Ahoj, stihnu si ještě
objednat něco ze svátečního menu?
Zaskočilo mě, že je to už dnes, a Zach chce krocana…
Jistě. Vyber si cokoliv.
- Padmo? - Ano.
Dvě porce krocana, brusinkovou nádivku,
všechny zbylé brambory
a poslední dýňový koláč.
Dobře.
Dostalas ten košík s muffiny ode mě a Paula?
Tady to je.
To je na účet podniku.
To není nutné.
To je maličkost.
Děkuju.
Virginie, holčičko moje!
Šmarjá, vždyť ji udusíš.
To je krasavice.
- Ahoj. - Ahoj.
Víš, že máš v džínách díry?
Corbine, to je móda. Přestaň.
Neposlouchej ho. Nemá přehled.
Není cool jako babička.
Stýkám se s dětmi v Jack and Jill.
Jack and Jill není cool.
Znáš nějakýho černocha, co se jmenuje Jack nebo Jill?
Co je to Jack and Jill?
Hned je vidět, že máš bílou mámu.
Pojď obejmout tetu Raynu.
No konečně. Pojď vzít tetě ty tašky.
- Ahoj, zlato. - Ahoj, mami.
Ahoj.
- Ahoj, babi. - Kdo je ten urostlý mladík?
- Kolik měříš? - Já nevím.
- Ty nevíš? - On neví?
Pojď sem.
- Ahoj. - Ahoj.
Vzpomínáš, co jsem tě učil?
Správně, pěknej stisk. Hezky pevnej.
Co ten kukuč? Je ti dobře?
Jo, jsem v poho.
Mami, udělám ti prohlídku.
Dobře.
- Máš to tu hezké. Vede se ti dobře. - Hezké.
Víc než dobře.
Vidím, že jsi úspěšný. Bravo, Zione.
Podívejte se na ty trámy.
Bytelné základy. Bytelná budova, Zione.
Díky, tati. Vyřídím to domácímu.
Můj malý Zion tak hezky vyrostl.
Chvíli to trochu drhlo,
když nechtěl jít na vysokou a chtěl se stát umělcem.
Ale teď už z něj umělec je, takže…
No dobře.
Usmívej se, nebo tě babička nenechá na pokoji.
Po našem, prosím.
- To byla korejština, babi. - Ale je to neslušné.
- Přijede Georgia? - Ne.
Pohádali jsme se, protože neposlala mýmu tátovi dopisy do vězení,
takže jsme utekli.
To stačí, prcku.
Posledních pár dní bydlí u mě.
Georgia tráví svátky se svým novým snoubencem Paulem.
Aha.
Lynette, nebabrej se v tom.
Neřekla jsem ani slovo. Řekla?
Říkej si, co chceš. Nechci ji tady.
No dovol, takhle mluvíš o své matce?
Ne, prosím.
Paul je starosta.
Nepovídej!
Já mám hlad. Vy ne?
Mně by bodl drink.
Ty vole.
- Co je? - Tys vyrostl v paláci.
Nemám rád, když jsi nervózní. Nervuje mě to.
Já nejsem nervózní.
To vidím.
Těším se.
Na seznámení s tvými bohatými rodiči.
Neboj, to půjde.
Si piš.
Jsme tady…
a jdeme na to.
Takový dům ti jednou koupím.
- Georgio. - Dobrý den.
- Moc mě těší. - Ukažte.
Tedy, Paule…
Pojďte dál. Něco k pití?
- Ráda. - Máme všechno.
Georgio, ta domácí brusinková nádivka je báječná.
Díky. Starý rodinný recept.
Takže ona vaří.
Jo, vaří. Jak se zdá.
- Chrisi, chceš taky? - Já nádivku nejím.
Nelíbí se mi ta konzistence.
- Omlouvám se. Jsem citlivý. - To je v pořádku.
Nádivka je jako bláto.
Georgio, co ten krocan jedl na Díkůvzdání?
- To nevím. - Nic.
Už byl moc naditý.
No fuj.
Antihumor.
Anti-antihumor.
White, prý jste jednou hrál golf s Arnoldem Palmerem.
Je to tak.
A představte si,
že na konci se na mě otočí a řekne, cituji…
Pěkná hra, White.
„Pěkná hra, White.“
Klobouk dolů.
Neponoukejte ho. Chce někdo dolít?
Brzdi, mami.
Na Díkůvzdání se přece pije zplna hrdla.
Hospodine, chceme ti poděkovat
za požehnání a lásku, kterou nám dáváš.
Děkujeme ti za ten chutný pokrm, který se chystáme jíst,
a za to, že jsme se tu všichni sešli u stolu.
A za možnost sejít se pod jednou střechou.
Víme, že vše dobré pochází od tebe, Hospodine,
a za to jsme ti navěky vděční.
- Amen. - Amen.
Austine, dáš si makaróny se sýrem?
Ano, a bramborový salát. Ale zelené fazolky ne.
- Zelené fazolky jsou dobré. - Jen fritované.
Máma je frituje. Viď, Ginny?
Frátek mám nejradši.
Kde je to víno?
Přísun alkoholu nějak vázne.
Tady, teto.
Tak co, Ginny, máš nějakého kluka?
Mami, nech ji být.
Jo, nech ji být.
Ginny, máš kluka?
Ne.
Obrážíš si terén, nebo je pro tebe hlavní škola?
Škola.
Vidíš, chytrá holka. Odjakživa.
Zione, pusť ten zápas. Chci vidět, jak si vedou Eagles.
Nemusím to pouštět, abych věděl, jak si Eagles vedou.
Prohrávají, tati. Vždycky prohrávají.
Řekl sis o to, mladej. Vydědím tě.
Dobře.
Ty fazolky ujdou.
Jistě, takhle jsou nejlepší.
A ne udušené v hrnci pod smetanovou houbovou polévkou.
Ještě dušené fazolky?
Co to děláš? Co to…
Ten zápas.
Patrioti jsou jak spící panny.
Říkals, že Belichick bez Bradyho neobstojí.
A pak vyhrál východní konferenci a… Kolik má výher?
Má 280 vítězství.
Chris a ty jeho statistiky. Neskutečný.
Je hezké, jaká z vás sálá srdečnost.
I z vašeho domu.
Cestou jsem Paulovi říkala,
že musel mít krásné dětství, v tak nádherném domě.
Kluci dělali, co mohli, aby ho zdemolovali.
Vážně?
Paul mi říkal, že máte dvě děti.
Ano, mám. Šestnáct a devět. Dnes jsou u svého táty.
U kterého?
U táty mé dcery.
Georgio, další vtip.
Co řekla matka krůta svým neposlušným dětem?
To nevím.
Kdyby vás teď viděl váš otec,
obracel by se v hrob… ovém tichu trouby.
- Dvakrát fuj. - Pomalejší pointa.
- Ten byl dobrej. - Vlastně celkem jo.
Georgio, vy pracujete s Paulem?
Pro ženy v politice teď nastala ideální doba.
- Co tím chceš říct, tati? - Co?
Jsem feminista.
Domluvím ti golf se svým spolužákem
Artym Clossem, je to kongresman. Pomůže ti.
Já nepotřebuju pomoc. Znovu mě volili.
Tohle je šachová partie, ne dáma.
Přece nezůstaneš trčet ve Wellsbury.
Město ho miluje. Hlavně teď, když má rodinu.
Georgio, podáte mi tu nádivku? Je tak dobrá, že si musím přidat.
Zjevili se tu vyjukaní jednou v noci.
Volal jsem Georgii. Prý ať tu pár dní zůstanou.
A jak je to už dlouho?
Ona je zasnoubená, jo?
Sotva pohřbila manžela, a už je zase zasnoubená.
- Ale víš, kdo byl podle mého gusta? - Už je to tu zas.
Mami, s Raquel jsme se už rozešli.
Takovou nějakou by sis měl najít.
Studovala na univerzitě Spelman, je vzdělaná.
Má s tebou mnohem víc společného.
- Máš někoho v Bostonu? - Jsem tu teprve krátce.
Musíš se zas vrhnout do života.
Najít si partnera na svojí úrovni.
- Někoho, kdo ti pomůže s Ginny. - Jak to myslíš?
Potřebuje kontakt se svou komunitou.
- Správně. - Potřebuje kořeny.
Georgia tu holku vláčí po všech čertech,
až se nakonec usadili v tom vymydleném městečku.
Ginny ani neví, co je to Jack and Jill.
Myslíš, že si umí Georgia představit, jak se Ginny cítí?
Vůbec to netuší.
A kdo má oči, tak vidí, že Ginny není v pořádku.
U večeře seděla jako zařezaná.
- Něco se v ní mele. - Zpracovává všechny změny.
A Georgia je hrozně sebestředná.
Nemá o potřebách své dcery ani ponětí.
Nezlob se na mě.
Paule…
Byl to prima den. Musíme si ho kazit?
Není bez závazků, že?
- Jste oba z jiných poměrů. - Nabízí ti stabilitu?
Pořád se stěhuje, má děti s více muži…
To se mi snad zdá.
S takovou ženou si máš zašpásovat.
A ne si ji brát.
Není s dětmi na Díkůvzdání.
Něco se mi na tom nezdá.
Mami, nepouštěj se do toho.
Její děti budou tvoje děti. Přemýšlel jsi o tom?
Jo, mami, přemýšlel. Promyslel jsem to skrznaskrz.
Miluju ji, miluju její děti. Vezmu si ji.
Manželství je zásadní krok,
připoutáš si k sobě tu ženu navždy.
Já proti ní nic nemám,
ale není to žena pro tebe.
- Je krásná, to uznávám. - Tenhle rozhovor skončil.
- Proč už nejsi s Meredith? Ta byla milá. - Mami…
- Tady jsi. - Moc ráda jsem vás poznala.
Vážně. Už se těším, až se stanu členem vaší krásné rodiny.
Tak jo.
- Veselé svátky. - Veselé svátky.
- Nashle. - Nápodobně.
- Nashle. - Nashle.
Mně se líbí.
Myslím, že tvoje máma je nebezpečná.
Nechci, aby děti bydlely s člověkem schopným vraždy.
Jestli to udělala,
jestli vraždila…
udělej správnou věc, Ginny.
Raz, dva, tři, čtyři…
Ty bláho.
Mám pocit, že řídím větší auto, než na jaké jsem zvyklý,
jako bych odvykl těm rozměrům.
- Donesu ti vodu. - Díky.
Ahoj, broskvičko. Máš hezký Díkůvzdání?
Nech si ty sladký řečičky.
Cože?
Která matka netráví Díkůvzdání se svými dětmi?
Georgio, tohle byl tvůj nápad.
Neházej to na mě. Vždycky to házíš na mě.
Nikdy na tebe nic neházím. Co se stalo?
Já nejsem špatná matka. Nejsem.
- Myslím, že jsi skvělá máma. - Takže ty mě teď mistruješ?
Jo tak. Humoristická nálada?
A nejsi spíš nabroušená, protože se ti stýská po dětech?
Chceš je k telefonu?
Ne, a neříkej jí, že jsem volala.
Jedna z vás bude muset ustoupit.
Co se stalo? Něco tě rozhodilo.
Ty do mě tak dobře vidíš, viď?
Ne, zrovna teď musím říct, že do tebe nevidím vůbec.
Něco s Paulem?
Rodiny mají být na Díkůvzdání pohromadě.
Ne?
Chápu to, když jsem měla dvojité směny, ale…
Jak ses měl ty?
Naši tě moc pozdravujou.
Jasně.
Ginny je naštvaná.
Není jediná.
Chceš s ní mluvit?
Chce mluvit ona se mnou?
Jsi jako malá.
Austin mluvil o frátku.
Vážně?
Vzpomínáš, jak jsme se pokoušeli fritovat pivo?
Byli jsme blbí.
Byli jsme namol.
No tak, udělej frátek. Jsi jejich máma. Mají tě rádi.
Ale utekli,
jako jsem utekla já.
Neutekli jako ty.
S tvým útěkem se to nedá srovnávat.
Pochop, ty musíš být ten rozumnější.
Ty mi tak lezeš na nervy.
Takže frátek platí? Jdeme do toho?
Platí. Jdeme do toho.
- Dobře. Zítra je tam hodím. - Můžeš se přidat.
Ufritovat s námi kopec kravin.
To asi není dobrý nápad.
Jo. Dobře.
Dobře, uvidíme se zítra.
Počkej.
Ať si ten, kdo tě naštval…
trhne nohou.
Díky žes to vzal.
To byla máma?
Stýská se jí.
Mně je to fuk.
Jo, mně taky.
Stýská se jí po tom, jak nás komandovala.
To není ani fér ani pravda.
- Ty ji neznáš, tati. - Myslím, že ji znám docela dobře.
Komu jsi volala?
Nebylas tak nenápadná.
Nezapomeň, že tě znám.
Myslíš?
Volala jsem Zionovi.
Panu Tučňákovi, mému oblíbenci.
Zítra přiveze děti na frátek.
Vážně?
Sláva. Už bylo načase.
Ten váš zásek už začínal být trochu směšný.
Co?
- Tati, ne! - Už to neprodlužuj.
Ty jsi úplně mimo. Ty to nechápeš.
- Povídej. - Bude předstírat, že se nic nestalo.
Bude se tvářit, jako by se nechumelilo a mně se právě nezhroutil celý svět.
Já ji znám, tati.
Já ji znám, Paule.
Bude trucovat jako spratek.
Neudělám jí radost a nebudu reagovat.
Budu příjemná.
To rodiny o svátcích dělají. Předstírají, že se mezi sebou mají rádi.
Asi bych na ten den smažených jídel neměl chodit.
Frátek.
Frátek. Pardon.
Vím, že to není tak nóbl jako Díkůvzdání u Randolphů.
O to tu nejde.
Jde o Ziona? Nezdrží se, jen je přiveze.
O Ziona nejde.
Jestli jsou ty děti tak rozhozené kvůli nám dvěma, možná by bylo lepší,
kdybyste si tu rodinnou tradici užili beze mě.
Říkala jsem ti, že to není kvůli tobě.
Ovšemže je. A kvůli nám.
Jde to všechno šíleně rychle. Chápu to.
Musí je to…
Musí je to drásat.
Jo, to máš recht.
Člověka to drásá.
Žížalko, vím, že to zasnoubení přišlo rychle.
Ani pro mě to není snadné, přiznávám,
ale máma si zaslouží být šťastná
a s Paulem šťastná je.
O Paula tu nejde, tati.
Máma má pořád nové chlapy.
Uprdne se a zamiluje se do ní osm chlapů.
Kdybych se hroutila z každýho amanta, už bych žrala prášky.
To mě vyloženě hladí po duši.
Paula mám ráda, a o to je to těžší.
Nejde o Paula, jde o mámu.
Nevím, proč se s mámou hádáte,
ale mámě se po tobě stýská. Trápí se.
Dotkne se jí, když zanedbáš rodinou tradici.
Nejdražší maminečky se dotknout nechci.
Ginny.
Prostě jí řekni, že jsem nemocná. Řekni jí, že mám spálu.
To, na co umřela Beth
v Malých ženách?
Ano!
No tak, to je dobrý.
Ne, není. Není to dobrý.
Není mi dobře. Vůbec mi není dobře.
Copak to nevidíš?
No tak! To nic. Dýchej.
To je dobrý. Jsem tady.
Ano? Jsem tady. Drž se mě.
Drž se mě, ano? Jsem tady. Dýchej.
To je dobrý. Podívej se na mě.
Dobrý?
Dej si ruku na hrudník.
A dýchej.
Dýchej. Jsem tady. Jsem skutečný.
Nikam nejdu.
Držím tě.
To je dobrý.
To bude dobrý.
- Co to bylo? - Panická ataka.
Stalo se ti to někdy?
Jak jsi věděl, co dělat?
Tvoje máma je mívala.
Ginny, co se děje?
Neboj se.
Vždycky budu na tvojí straně. Mně to říct můžeš.
Ale nezlob se.
Nebudu se zlobit.
Slibuješ?
Ginny, co se děje?
Občas se stává…
že si ubližuju.
Cože?
Jak to myslíš? Jak si ubližuješ?
Někdy se pálím.
Promiň, tati.
Promiň.
Pojď sem. To bude dobrý.
To bude dobrý.
Chci být zas v pohodě.
Jsem moc rád, žes mi to řekla.
Zhoršuje se to.
To mě moc mrzí, to jsem netušil.
Chci s tím přestat.
Seženu ti pomoc, slibuju.
Můžu tu bydlet s tebou?
Jo. Jasně, že můžeš.
Neboj, nějak to všechno vymyslíme, ano?
Zítra si o tom promluvíme s mámou.
Tati, ne. Ne, prosím.
Tohle před ní nemůžeme tajit.
Musíme ti sehnat odbornou pomoct.
Jestli mi chceš pomoct, neposílej mě zpátky k mámě.
Prosím. To jediný potřebuju. Nechci, aby to věděla.
Ale ona musí vědět, jestli si ubližuješ.
Jsi na mojí straně, a pak… Pak mě chceš prásknout mámě.
Má tě přesně tam, kde tě chce mít, jako vždycky.
Vím, že jí se nedá věřit, ale tobě jsem věřila, tati.
A potřebuju, abys mě podržel jako táta,
a ty nesvedeš ani to.
- Vždyť to dělám. - Neděláš.
Sakra, tati.
Kdybys byl víc doma,
možná by sis všiml, co se děje.
A viděl bys, jaká opravdu je. Čeho je schopná.
Ale tys tam nebyl.
Proč jsem od tebe čekala pomoc?
Dokážu ti pomoct. Pomůžu ti.
Neměla jsem ti to říkat.
Ginny!
Miluju frátek!
To je bohatá tabule.
40 hodin jsem nezamhouřila oči.
Jedu na rezervu jen, rychlý cukry a marnej sen.
Jsi skvělá máma. Víš to?
Ani ty nejsi nejhorší táta.
Čau.
Pěkně vítám.
Půjčila jsem si motorku.
Všiml jsem si.
Měla ses?
Psal jsem ti zprávy…
Byla jsem u táty.
No a?
Omlouvám se za tu motorku.
A že jsem ti neodepisovala.
To je všechno?
Odpouštíš mi?
Jo, do smrti dobrý.
Marcusi, nešlo o tebe.
To jsem si nemyslel.
Ginny. Co tady děláš?
Vracím Marcusovi motorku.
Máš zas motorku, protože ti ji Ginny vrátila.
To jsou mi noviny.
Hodlal ses tím někdy pochlubit?
No nic. Myslím, že musím dát řeč s tvou mámou.
Ano? Jdeme.
Zírat na sebe můžete pak.
Austine!
Aha. Takže my se zlobíme?
- Ano. - Ale já se zlobím víc.
Jsem vzteky bez sebe.
Jsem tak rozlícená, že tě…
Mami, přestaň!
Já tě nenávidím! Běž pryč. Nech mě být!
- Ty držíš mě! - Říkala jsem, ať jdeš pryč!
Neštvi mě, myslím to vážně.
Panenko skákavá. Ty jsi vyrostl aspoň o půl metru.
- Čím tě to Zion krmí? - Byly to jen dva týdny.
Díky, žes je přivezl.
Musíme si promluvit.
- Dobře. To zní vážně. - Je to vážné.
- Paule! - Čus, kámo.
Zion se nakonec zdrží.
Bezva.
Budeme fritovat twinkies?
Dokud jsi nefritoval twinkies, tak jsi nežil.
Dej mi to vytesat na náhrobek.
Tvoje dcera právě vracela mému synovi motorku.
Zjevně si ji půjčila.
Což tys nejspíš věděla, ale neřeklas mi to.
Ne, rozhodně nevěděla.
Měli jsme helmy.
To ráda slyším. Bezpečnost na prvním místě.
S tátou jezdím často.
To je rozdíl. Vozí tě na tandemu.
Takže nevozí, nechává tě řídit. No jistě!
Jenom na parkovišti.
- Co to tu máte? - Frátek.
Co je mi vlastně po tom?
Jen zařiď, ať mi Ginny neleze do garáže.
Protože já samozřejmě neudržím svou dceru na uzdě.
Pěkná bunda.
Dám si fritovaný banán.
Nebudu se zpěčovat. Po tom oreu.
Dá si ještě někdo?
- Austine? - Jasně.
Super. Ginny?
Ginny, Paul se na něco ptal.
Takže, vy dva spolu teď chodíte, nebo…
Ne, nechodíme.
Možná půjdu radši něco vysportovat.
- Chceš si jít kopat? - Jasně.
Dobře, tak pojď.
Max! Abby přišla na brunch.
Ahoj.
Nesu pizzové bagely.
Co tady chceš?
Brunch po Dni díkůvzdání děláme
už nejmíň od páté třídy.
To nemyslíš vážně.
Moc mě to mrzí, Max.
Cítím se hrozně.
Tebe to moc mrzí?
- Cítíš se hrozně? - Omlouvám se.
- Nedívej se na ni, ale na mě. - Max…
Máš být jedna z mých nej kámošek.
Ale zatajíš mi zásadní informaci o mým bráchovi,
a pak se tu bez pozvání zjevíš a:
„Co jsme si, to jsme si?"
- Norah? - Já zradu nepřekousnu.
- A já ty tajnosti. - Holky!
Možná jsi jen falešná jako pětka.
Je mi z tebe zle.
Nechápu. Ale možná taková teď jsi.
Nevím, nezajímá mě to, jsem otupělá. Jsem úplně otupělá.
Miluju tě, nenávidím tě, žertuju, čus.
Tak jo.
- To bylo krutý. - Děláš si srandu? Zasloužila si to.
Vím, že jsi vznětlivá, ale tohle bylo trochu ostrý.
Bylo to dost ostrý, co?
Ty jsi doopravdy zlá.
Jo, cítím, jak mi v žilách pulzuje síla.
Je ze mě monstrum hnané pomstou.
- Veselé svátky. - Měla tu nechat ty bagely.
Ty vole, fakt ne.
- Co je to s Abby? - Její rodiče se rozvádějí.
Má toho plný brejle. Chodí na terapii.
To si moc nepomůže.
Podle tebe ne?
Psychoterapie je podvod. Jen z tebe ždímají prachy.
Fňukat sám nad sebou ještě nikomu nepomohlo.
Co?
Pojď mi pomoct do kuchyně.
Podle tebe jsem já ten špatnej rodič. Na rozdíl od táty.
Vidím, jak se na sebe díváte.
„Máma je cvok. Je zlá.“ Je to tak?
Proto jsi utekla za tátou.
To není fér.
To já jsem ti všechno obětovala.
Suď mě, jak chceš, ale vychovala jsem tě já.
Kde byl on, když jsme byly samy a nic jsme neměly?
On byl v exotickém ráji a žil si svůj sen.
Ale já ne.
Zlá máma ne, co?
Kde jsi?
Kde jsi, Zione? Zione?
No?
Tomu říkám špatné načasování.
- Co se děje? - Chtěl sis promluvit.
Tak mluv.
Ginny…
chce na čas bydlet u mě.
No ovšem.
- Ovšemže chce. - Není to špatný nápad.
- Ne? - Jenom na nějaký čas.
Aby vám dala prostor.
- Chceš se odstěhovat? - Než si tu Paul zvykne.
Protože tady jde o Paula, že jo?
- Ne. - Co?
Řekla jsem „ne.“
Jsem tvoje matka
a Bůh mě ve své prozíravosti pověřil péčí o tvůj blahobyt.
- Mám svoje práva. Říkám ne. - Georgio…
A co Austin?
Austine, chceš se vrátit domů? Budeme se cpát zmrzlinou.
Jo!
Austin chce bydlet tady.
Tati, ne.
- Ne. - Je toho víc.
Vážně, přestaň.
- Ginny si… - Přestaň.
- Ginny, musíme. - Ne!
- Tati, přestaň! - Ginny! Ne!
Vrátím se domů!
Chci se vrátit domů.
Ale přestaň.
Zdá se, že je rozhodnuto.
Ginny, ty mrško nevděčná!
Propásla jsi můj životní večer.
Paul vyhrál.
Hádej, kdo je první dáma…
Chybějící kousek skládačky najednou zapadne na místo.
A já to vidím.
Vidím ji.
Vidím, kdo doopravdy je.
STÁT LOUISIANA ODDACÍ LIST
STÁT ALABAMA RODNÝ LIST
Proč jsem to přehlédla?
Taková byla odjakživa.
Snědl jsem ten zbylý sendvič a asi umřu.
Máš hotovo?
Dělám si přípravu na příští týden.
Přípravu? Co budeš učit třeťáky?
Že se had, hrad a hlad rýmujou?
To ses ve třetí třídě učil ty?
A šels na prestižní univerzitu?
- No… - Už to budu mít.
Ta krásná tvář.
Vypadá pořád stejně, protože je stejná.
To já jsem se změnila.
Teď já nepoznávám svoji tvář.
NA PONDĚLÍ JSEM TĚ OBJEDNAL NA PSYCHOTERAPII
MYSLÍM NA TEBE, ŽÍŽALKO
Co tady děláš?
- Mám jít pryč? - Ano.
Ne.
Ahoj.
Promiň.
- Neměla jsem… - To nic.
Já taky.
Musela jsem odjet.
Nemohla jsem tu být s ní.
Se svojí mámou?
Co se stalo?
Je to zlý.
- Moc zlý. Nevím, co vám dělat. - To bude dobrý.
Celá moje rodina je porouchaná.
Já jsem porouchaná…
Já jsem taky porouchanej.
Ty to nechápeš.
Máločím jsem jsi jistej.
Vlastně skoro ničím, ale…
ty jsi můj pevný bod.
A nechci o něj přijít.
Zůstaneš tu přes noc?
Jo, rozhodně.
Pojď.
Georgio?
Otevři ty dveře.
Otevři ty dveře, Georgio!
Georgio!
Myslíš, že si to dám líbit? Já tě zabiju, Georgio Millerová.
Zabiju tě!
Pokud vy nebo někdo z vašich známých trpí myšlenkami na sebepoškozování,
informace a zdroje najdete
na adrese www.wannatalkaboutit.com
Překlad titulků: Petr Putna