‎Când eram copilă, ‎eram noi două contra lumii.
‎Fața aia frumoasă!
‎Toată lumea o remarca.
‎Și zâmbea
‎și știam că era numai a mea,
‎parcă aveam un secret.
‎Când eram mică, mă gândeam că e magică.
‎Pericolul trebuie să dea semne ‎când se apropie.
‎Ce citești?
‎Ceva neliniștitor și emoționant?
‎„Pilda semănătorului”?
‎Nu știu ce înseamnă „pildă” ‎sau „semănător”. Sună agrar.
‎Gen, fermierul Ezekiel folosește o pildă ‎ca să semene recolta.
‎- E Octavia Butler. ‎- Mi-a plăcut în filmul despre mate.
‎- Aia e Octavia Spencer. ‎- Zău așa!
‎Nici tu nu știi ce înseamnă. ‎Ce e un semănător?
‎- Fă o propoziție cu el. ‎- Te pot ajuta?
‎- Ce e cu fața asta? ‎- E fața mea.
‎„E fața mea.”
‎Descrie moartea Americii ‎prin fascismul capitalist.
‎Aha, semănătorul ăla!
‎- Haide, nu te cuibări! ‎- Mă îngrijorezi, piersicuță.
‎De asta ai riduri așa de adânci?
‎Nu o răni pe mami. ‎Te hrănește și te îmbracă.
‎Sună de groază când îți spui „mami”.
‎Ia vezi!
‎Bine. Bine, ești un copil.
‎- Ești copilul meu. ‎- Ce?
‎- Termină! ‎- Urmează pildele!
‎- Urmează sunetul îngerilor cântând! ‎- O pildă e o poveste morală.
‎- Intră în lumină! ‎- Mamă!
‎Mamă, încetează! Nu pot să respir.
‎Ești teafără. M-auzi?
‎Totul va fi bine.
‎Mami va avea grijă de tot.
‎- Mamă! ‎- Te iubesc, piersicuță. Ești bine.
‎Totul va fi bine.
‎Ginny?
‎Te simți bine, ursuleț?
‎Da.
‎Precis?
‎Da. Da, sunt bine.
‎Bine.
‎Totul va fi bine.
‎GINNY ȘI GEORGIA
‎Bine v-ați întors, gagiilor!
‎Maxine, nu le spune gagii ‎bunicuței și bunicuțului!
‎Bună, scumpo!
‎- Bună, iubitule! ‎- Bună!
‎Ce mare te-ai făcut!
‎- Ce mai faci? ‎- Mi-ai lipsit enorm!
‎Întreabă-l pe Clint dacă e pregătit ‎să ia bătaie Pats.
‎În visurile tale, bătrâne!
‎Am văzut „bătrân” în asta?
‎Sunt fursecuri cu dovleac?
‎Da, sunt.
‎Ce bine!
‎Ellen. Unde e Marcus?
‎Nu se simte bine.
‎Da. Are o criză gravă de „sunt un măgar”.
‎Va veni în curând.
‎Au venit bunicii.
‎Mama va face urât dacă ești prăjit.
‎- Nu vin la Ziua Recunoștinței. ‎- Bine.
‎Marcus, ți-au venit bunicii.
‎Nu mi-e bine.
‎E puțin obosit. Are ochii puțin roșii.
‎Știi ce nu e bine?
‎Să mă întrebe mama din nou unde ești.
‎Nu mă simt recunoscător.
‎Atunci să contramandăm sărbătoarea!
‎Ținem o sărbătoare ‎care ne laudă succesul în genocid.
‎E celebrarea albă a colonizării. ‎Și nu e destul de sadică.
‎Îi dăm imaginea unui curcan fericit.
‎Emblema sărbătorii e animalul ‎pe care-l măcelărim în masă.
‎- Sinistru. ‎- Nu trebuie să mănânci curcan.
‎- Nu de curcan e vorba. ‎- Zi-i-o lui!
‎- Nici tu nu vrei să vii? ‎- Nu, vreau un fursec.
‎Zece minute! Sau îți iau telefonul.
‎Bun! Ne irosim viața legați de ecrane ‎pentru doza de dopamină.
‎Ne simțim mai împliniți? Nu.
‎Dacă mi-aș putea suda telefonul în mână, ‎aș face-o.
‎Sigur. Copilul greșit.
‎Îți zugrăvesc pereții în alb ‎și-ți confisc rechizitele artistice.
‎Artiștii prosperă în fascism. ‎Primăvara de la Praga.
‎Bun, nu-s psiholog,
‎dar e limpede că e deranjat la cap.
‎- Să-l trimitem de-aici! ‎- Chiar mi-ar plăcea.
‎Zece minute!
‎Ai apucat să vorbești cu ea?
‎Cu cine?
‎- Știi cu cine. ‎- Amanta secretă? Nu.
‎- Lipsește de-o săptămână de la școală. ‎- Nu e grav.
‎Am lipsit trei săptămâni ‎din cauza mononucleozei.
‎Aia a fost grav.
‎Mike s-a pupat cu mine, cu Norah și Abby,
‎și doar eu m-am îmbolnăvit.
‎- Poate i-ai dat mononucleoză sau HPV. ‎- Nu e bolnavă.
‎Mi-a luat motorul.
‎- Ce? ‎- Motorul.
‎A dispărut. L-a luat.
‎Se încadrează la furt auto. Sau furt moto.
‎- E infracțiune penală. ‎- Nu-ți pasă c-a dispărut?
‎Nu, chiar nu-mi pasă.
‎- Te simți bine? ‎- Poftim? Da.
‎Mica cleptomană mi-a furat tricoul.
‎Deci e tricoul tău?
‎Da.
‎- Ți-e dor de ei. ‎- Nu.
‎Îmi place fără ei.
‎E liniște și pace. ‎Nu mai sunt cu ochii pe mine.
‎Știu și eu… ‎Îmi place să stau cu ochii pe tine.
‎Vino încoace!
‎Ascultă, te vei căsători cu mine.
‎- M-am tot gândit. ‎- N-ai de ales. Mă iei de soț.
‎În regulă, bine.
‎Ca logodnic al tău, îmi place să cred ‎că te cunosc destul de bine.
‎Mai puțin ca unii, ‎mai bine ca majoritatea.
‎Ți-e dor de ei.
‎N-ai vorbit cu ei de două săptămâni, ‎suferi, iar asta-i…
‎Păi, bine atunci.
‎Mi-am recuperat tricoul.
‎Ești supărată, știu.
‎Nu am nimic.
‎Dacă vrea să facă crize ‎și să-și ia lumea în cap, prea bine.
‎Au vrut spațiu, li-l dau. Cât cuprinde!
‎Pari bine. Foarte zen.
‎Cum a putut să fugă de mine? ‎După tot ce am făcut pentru ea?
‎Nu știu. Dar nu ne răzbunăm pe tigaie.
‎Ne poartă deja pică ‎fiindc-am pus-o în mașina de spălat.
‎Acum ar vrea să se odihnească. Bun așa.
‎Ascultă, mama lor se recăsătorește.
‎E mult de asimilat.
‎Iar Ginny e adolescentă.
‎Se răzvrătește. Așa fac ei, nu?
‎Și de asta nu-s supărată. Doar mi-e…
‎Bine. Da?
‎Mi-e teamă de întâlnirea cu părinții tăi.
‎De ce? Sunt drăguți.
‎Oarecum. Ascultă, te vor iubi.
‎Văduva celibatară, cu doi copii?
‎Te vor iubi fiindcă te iubesc eu.
‎Vai, ce gogoașă dulcică!
‎Mamă, Ziua Recunoștinței!
‎Sunt recunoscătoare pentru tine.
‎Unde-s cheile mașinii?
‎Te va lua Zion și te va duce la bunici.
‎Ne vedem mâine, bine?
‎Alți copii petrec Ziua Recunoștinței ‎cu amândoi părinții.
‎Eu în ziua asta muncesc,
‎pentru chestii haioase ‎ca mâncarea și electricitatea.
‎Ziua Recunoștinței e jalnică. ‎Știi care e adevărata sărbătoare?
‎Vinerea de după. Știi de ce?
‎Mâncarea e la juma de preț.
‎- Și o prăjim. ‎- Pe toată?
‎- Zi una! ‎- Plăcintă cu dovleac.
‎Plăcintă cu dovleac. Zi una grea.
‎Twinkie.
‎Twinkie prăjite-s delicioase.
‎Nu poți prăji o Twinkie.
‎Ba sigur că poți s-o prăjești!
‎Fiindcă e vinerea-da. ‎Prăjim totul toată ziua!
‎Da!
‎- Da! ‎- Da!
‎ACONITUM NAPELLUS‎ SUNT FRUMOASE, ‎DAR ÎNGHIȚIREA LOR POATE FI LETALĂ.
‎Acesta este omag.
‎E extrem de toxic și provoacă infarct.
‎De ce-ar avea mama ta planta asta?
‎De ce Kenny Drexel, ‎un om în perfectă condiție fizică,
‎ar face infarct din senin?
‎Dacă mama ta a făcut-o…
‎dacă a ucis pe cineva…
‎fă ce se cuvine, Ginny.
‎Ginny, ce faci?
‎Mă gândeam cum te simți ‎când faci infarct și te sufoci.
‎Cred că nu tocmai grozav.
‎Nu, ar fi nașpa.
‎Ne mai întoarcem acasă?
‎Vrei?
‎De ce nu-i pasă mamei că am fugit?
‎Îi pasă. Crede-mă, îi pasă.
‎N-a sunat.
‎Nu mai ești supărat pe ea ‎că nu i-a trimis lui Gil scrisorile tale?
‎Și vinerea-da?
‎Dacă vrei acasă, du-te.
‎Tu, mama și Paul puteți fi ‎o familie blondă și fericită de Wellsbury.
‎Dar ești familia mea.
‎Știu.
‎Îmi pare rău.
‎Mai sunt de făcut o droaie de chestii
‎și de obicei sunt un tip liniștit,
‎dar mama n-a fost niciodată ‎în vreo locuință de-a mea
‎fiindcă toate erau mizerabile.
‎Vin în 45 de minute, ‎mi-ar prinde bine puțin ajutor.
‎Austin, ia jucăriile din living.
‎Mulțumesc.
‎Ginny, te poți ridica?
‎Ce ai?
‎Nimic. Sunt bine.
‎Știu că te supără logodna maică-tii.
‎Știu c-ai crezut că vom fi o familie.
‎Asta fiindcă așa mi-ai zis.
‎- Ginny, nu controlez ce vrea maică-ta… ‎- Tată, sunt bine.
‎Repetă asta de câteva ori ‎până să vină bunicii.
‎Să sune mai firesc, mai cursiv.
‎- Cobor imediat. ‎- Bine.
‎Dă-i zor să prinzi ‎plăcinta cu cartofi dulci!
‎- Bine. ‎- Bine, atunci.
‎Mamă, când stăm la masă?
‎Bună! Vrei o brioșă?
‎- Avem o mulțime. ‎- Nu mâncăm curcan?
‎Tata taie mereu curcanul.
‎Localul ăsta e mai aglomerat ‎ca un stup de albine.
‎Mda.
‎De asta ar fi frumos ‎să nu-mi dispară angajații.
‎Nu te uita la mine, doar iau ceva.
‎Am o comandă ‎pentru umplutura ta de merișoare.
‎Paul e în mașină, merg la ai lui, ‎să-mi cunosc socrii.
‎Cerule!
‎E bună plăcinta?
‎Da, e ultima. Padma, marchează tu.
‎Da, Joe, scanerul iar face figuri și…
‎Dar tu, Joe? ‎Planuri de Ziua Recunoștinței?
‎Rezolvat.
‎Asta e tot?
‎Respiră, căpitane!
‎La naiba! Arată groaznic.
‎Fii drăguță.
‎Cum ai arăta cu un soț muribund?
‎Arătam senzațional.
‎Bună! Știu că-i din scurt, ‎dar pot comanda din meniul de sărbătoare?
‎Nu m-am gândit, ‎și e azi, iar Zach voia curcan…
‎Sigur. Orice vrei.
‎- Bine, Padma? ‎- Da.
‎Două porții de curcan, ‎umplutură de merișoare,
‎orice cartofi mai avem
‎și ultima plăcintă.
‎Bine.
‎Ai primit brioșele de la mine și Paul?
‎Poftim!
‎Nu. Din partea casei.
‎Nu e nevoie.
‎Nu e problemă.
‎Mulțumesc!
‎Virginia, puiul meu!
‎Doamne, vezi că sufoci fata!
‎Uită-te la ea! E superbă.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Știi că ai jeanșii găuriți?
‎Așa se poartă. Termină!
‎Nu-l asculta. Nu știe nimic.
‎Nu e mișto ca bunică-ta.
‎Stau cu copiii de la Jack and Jill.
‎Jack and Jill nu e mișto.
‎Știi pe cineva de culoare ‎numit Jack sau Jill?
‎Ce e Jack and Jill?
‎Zi-mi că ai mamă albă ‎fără să-mi zici că ai mamă albă.
‎Îmbrățișeaz-o pe tușa Rayna!
‎Uite-l. Ia-i tușii sacoșele!
‎- Bună, scumpule! ‎- Mamă!
‎Bună!
‎- Bună, bunico! ‎- Cine e voinicul ăsta?
‎- Ce înălțime ai? ‎- Nu știu.
‎- Nu știi? ‎- Nu știe?
‎Îmbrățișează-mă!
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Ți-amintești ce te-am învățat?
‎Așa! Frumoasă strângere de mână! ‎Bună și zdravănă.
‎Ce ai? Ești bine?
‎Da, sunt bine.
‎Mamă, hai să-ți fac turul!
‎Bine.
‎- Foarte frumos! Te-ai descurcat. ‎- Drăguț!
‎Mai mult decât descurcat.
‎Te văd cu noul tău succes. Bine, Zion.
‎Uită-te la grinzile astea!
‎Da, e bună fundația. ‎E o clădire bună, Zion.
‎Mersi. Îi zic proprietarului.
‎Puiul meu Zion a crescut atât de frumos!
‎A fost puțin nesigur de el
‎când n-a vrut să meargă la Arte Frumoase.
‎De fapt, acum e artist, deci…
‎Bine.
‎Zâmbește, că altfel nu-ți dă pace bunica.
‎În engleză, te rog!
‎- E coreeană, bunico. ‎- Da, e nepoliticos.
‎- Georgia vine? ‎- Nu.
‎Ne-am certat că nu i-a trimis ‎tatei la închisoare scrisorile mele
‎și am fugit.
‎Bun așa, micuțule.
‎Stau la mine de câteva zile.
‎Georgia petrece ziua ‎cu logodnicul ei nou, Paul.
‎Înțeleg.
‎Lynette, n-o lua pe arătură.
‎N-am scos o vorbă. Am zis ceva?
‎Spune ce vrei. N-o vreau aici.
‎Să mă scuzi, așa vorbești despre maică-ta?
‎Nu, doamnă.
‎Paul e primarul.
‎E, nu-i așa?
‎Mi-e foame. Vouă nu?
‎Aș bea ceva.
‎Drace!
‎- Ce? ‎- Ai crescut în Zillow.
‎Nu te plac agitată. Mă tulburi.
‎Nu-s agitată.
‎Mai cu suflet!
‎Sunt entuziastă.
‎Hai la părinții tăi bogați!
‎Ascultă, o facem.
‎Absolut!
‎Iată-ne…
‎făcând-o.
‎O să-ți iau o casă ca asta cândva.
‎- Georgia! ‎- Bună!
‎- Îmi pare bine să vă… ‎- Arată-mi-l!
‎Măi să fie, Paul!
‎Intră! Îți aduc ceva de băut?
‎- Da, doamnă. ‎- Avem de toate.
‎Georgia, umplutura de merișoare e grozavă.
‎Mersi! Rețetă veche de familie.
‎Știe să gătească!
‎Da, știe. Pasămite.
‎- Chris, vrei și tu? ‎- Nu mănânc umplutură.
‎Nu-mi place textura.
‎- Scuze, Georgia. Ține de simțuri. ‎- Nu-i nimic.
‎Umplutura e ca terciul.
‎Georgia, ce a mâncat curcanul ‎de Ziua Recunoștinței?
‎- Nu știu. ‎- Nimic.
‎Era deja îndopat.
‎Oribil!
‎Antiumor.
‎Anti-antiumor.
‎Whit, aud c-ai jucat odată golf ‎cu Arnold Palmer.
‎Așa e.
‎Dar ascultă,
‎după traseu, se întoarce spre mine ‎și spune, citez…
‎Bine jucat, Whit!
‎…„Bine jucat, Whit!”
‎Ca să vezi! Impresionant!
‎Nu-l încuraja. Mai beți ceva?
‎Mamă, încetișor!
‎Băutul e esența Zilei Recunoștinței.
‎Îți mulțumim, Doamne,
‎pentru binecuvântările și iubirea ‎pe care ni le-ai dat.
‎Mulțumim pentru hrana delicioasă ‎pe care o vom mânca
‎și pentru cei din jurul mesei ‎ce se vor bucura de ea.
‎Și pentru putința de a ne aduna ‎sub un acoperiș.
‎Știm că tot ce e bun vine ‎din mâna Ta, Doamne,
‎iar pentru asta, ‎suntem veșnic recunoscători.
‎- Amin! ‎- Amin!
‎Austin, vrei macaroane cu brânză?
‎Da, și salată de cartofi. ‎Fără fasole verde.
‎- Fasolea verde e bună. ‎- E bună prăjită.
‎Așa face mama. Nu, Ginny?
‎Vinerea-da e preferata mea.
‎Unde e vinul?
‎Nu e destul alcool pe masa asta.
‎Aici, tușă.
‎Deci, Ginny, ai un iubit?
‎Mamă, lasă fata în pace!
‎Da, las-o în pace!
‎Ginny, ai un iubit?
‎Nu.
‎Fiindcă-ți faci de cap ‎sau din pricina școlii?
‎A școlii.
‎Deșteaptă fată! Ca totdeauna.
‎Zion, pune meciul. ‎Vreau să văd ce-mi fac Eagles.
‎Tată, nu trebuie să pun meciul ‎să știu ce fac Eagles.
‎Pierd, tată. Tot timpul pierd.
‎Până aici, băiete. Te reneg!
‎Bun.
‎E bună fasolea.
‎Exact, așa și trebuie.
‎Nu zvârlite într-o tocană ‎cu cremă de ciuperci pe ele.
‎Mai vreți tocană de fasole?
‎Ce faci? Ce…
‎Meciul.
‎Pats sunt adormiți.
‎Ziceai că Belichick fără Brady e zero.
‎Apoi a câștigat AFC East și… ‎Câte a câștigat?
‎Are 280 de victorii.
‎Chris cu statistica lui. Bravo!
‎Îmi place să văd ce caldă e familia ta.
‎Și casa.
‎Îi spuneam lui Paul pe alee,
‎trebuie să fi fost grozav ‎să crească într-o casă așa frumoasă.
‎Băieții s-au străduit s-o facă praf.
‎Serios?
‎Paul spune că ai doi copii.
‎Da, dnă. 16 și nouă ani. ‎Sunt cu tatăl lor azi.
‎Care tată?
‎Al fiică-mii.
‎Georgia, încă o glumă.
‎Ce le-a spus mama curcan ‎copiilor ei neascultători?
‎Nu știu.
‎De v-ar vedea tatăl vostru acum,
‎s-ar tăvăli singur prin sos de supărare.
‎- Super oribil! ‎- Enervant.
‎- Îmi place. ‎- De fapt, e destul de bună.
‎Georgia, lucrezi cu Paul, da?
‎E un moment grozav ‎pentru femei în politică.
‎- Ce înseamnă asta, tată? ‎- Ce?
‎Sunt feminist.
‎Să joci golf ‎cu amicul meu de fraternitate.
‎Arty Closs, e congresmen. ‎Poate să te ajute.
‎N-am nevoie, tată. Am fost reales.
‎Ăsta e un joc de șah, nu de dame.
‎Nu poți sta toată viața în Wellsbury.
‎Orașul îl iubește, ‎mai ales acum, că e familist.
‎Georgia, îmi dai umplutura? ‎Atât e de bună, încât mai vreau!
‎Au apărut în toiul nopții, supărați.
‎Am sunat-o pe Georgia. ‎A zis că pot sta câteva nopți.
‎Acum câte zile a fost asta?
‎E logodită?
‎Soțul ei nu e mort nici de un an, ‎și ea deja s-a logodit.
‎- Știi de cine-mi plăcea mult? ‎- Începem, la țanc!
‎Mamă, m-am despărțit de Raquel.
‎E genul de femeie care ți-ar trebui.
‎A absolvit Spelman, e educată.
‎Are mai multe în comun cu tine.
‎- Te vezi cu cineva la Boston? ‎- Abia am venit.
‎Trebuie să ieși din nou în lume.
‎Să-ți găsești o parteneră pe potriva ta.
‎- Care să te poată ajuta cu Ginny. ‎- Cum adică?
‎Ginny trebuie scoasă în comunitatea ei.
‎- Da. ‎- Are nevoie de rădăcini.
‎Georgia o mută de colo-colo
‎și-acum s-au stabilit ‎în orașul fețelor palide.
‎Ginny nici nu-i cunoaște pe Jack și Jill.
‎Crezi că Georgia știe cum îi e lui Ginny?
‎Nu știe.
‎Și se vede de la o poștă că nu-i e bine.
‎N-a scos o vorbă la cină, dragule.
‎- Se petrece ceva. ‎- Încă se adaptează.
‎Și Georgia e atât de egoistă!
‎Habar n-are ce-i trebuie lui Ginny.
‎Îmi pare rău.
‎Paul…
‎A fost o zi frumoasă. O lăsăm moartă?
‎Vine cu balast.
‎- Proveniți din medii diferite. ‎- Cât de stabilă e?
‎Se mișcă mult, sunt mai mulți tați…
‎Sunteți uluitori!
‎E o femeie cu care te distrezi.
‎Nu te însori cu ea.
‎N-are copiii de sărbători.
‎E ceva dubios în asta.
‎Mamă, nu începe, te rog.
‎Copiii ei vor fi ai tăi. ‎Te-ai gândit la asta?
‎Da, mamă, m-am gândit. ‎M-am gândit la toate.
‎O iubesc, îi iubesc copiii. ‎Mă însor cu ea.
‎E vorba de căsnicie, e important,
‎te legi de femeia asta pe viață.
‎Nu am nimic împotriva ei,
‎dar nu e femeia care îți trebuie.
‎- E frumușică foc, recunosc. ‎- Am încheiat discuția.
‎- Ce e cu Meredith? O plăceam. ‎- Mamă…
‎- Bună! ‎- M-am bucurat să vă cunosc.
‎Zău! Abia aștept să intru ‎în familia voastră frumoasă!
‎Așa.
‎- La mulți ani! ‎- La mulți ani!
‎- Pa! ‎- Asemenea!
‎- La revedere! ‎- La revedere!
‎Îmi place de ea.
‎Cred că mama ta e periculoasă.
‎Nu vreau copii care să stea ‎cu cineva capabil de crimă.
‎Dacă mama ta a făcut-o,
‎dacă a ucis pe cineva…
‎fă ce se cuvine, Ginny.
‎Unu, doi, trei, patru…
‎Măiculiță…
‎Parc-aș conduce o mașină ‎mai mare decât sunt obișnuit,
‎nu-s obișnuit cu dimensiunile acum.
‎- Aduc niște apă. ‎- Bine.
‎Piersicuță! Te simți bine de sărbători?
‎Nu mă lua cu texte din astea!
‎Poftim?
‎Ce mamă nu petrece Ziua Recunoștinței ‎cu copiii ei?
‎Georgia, a fost ideea ta.
‎Nu mă învinovăți pe mine! ‎Totdeauna o faci.
‎Nu te învinovățesc niciodată. ‎Ce e? Ce s-a întâmplat?
‎Nu-s o mamă rea. Nu sunt.
‎- Cred că ești o mamă grozavă. ‎- Acum mă tratezi de sus!
‎Înțeleg. Suntem inflamată?
‎Oare nu-mi cauți ceartă ‎fiindcă ți-e dor de copii?
‎Vrei să vorbești cu ei?
‎Nu, și nu-i spune că am sunat.
‎Una din voi va trebui să cedeze.
‎Ce ai pățit? Te-a supărat ceva.
‎Mă cunoști ca-n palmă, asta e?
‎Nu, acum pot să spun ‎că nu te cunosc deloc.
‎E vina lui Paul?
‎Familiile stau împreună ‎de Ziua Recunoștinței.
‎Nu-i așa?
‎Înțeleg când a trebuit ‎să fac ture duble, dar…
‎Cum ți-ai petrecut seara?
‎Ai mei îți transmit dragostea lor.
‎Bine.
‎Ginny e supărată.
‎Da, păi, nu e singura!
‎Vrei să-i vorbești?
‎Vrea să vorbească cu mine?
‎Matur!
‎Austin a vorbit despre vinerea-da.
‎Serios?
‎Pe bune?
‎Mai știi când am vrut să prăjim berea?
‎Eram tonți.
‎Eram beți.
‎Hai, organizează vinerea-da. ‎Ești mama lor. Te iubesc.
‎Dar au fugit,
‎cum am fugit și eu.
‎Nu cum ai fugit tu.
‎Departe de cum ai fugit tu.
‎Trebuie să fii cea înțeleaptă.
‎Ești tare enervant!
‎Deci faci vinerea-da? Așa rămâne?
‎O fac. Așa rămâne.
‎- Bine. Îi aduc mâine. ‎- Rămâi și tu.
‎Prăjești prostii cu noi.
‎Cred că nu.
‎Da. Bine.
‎Ne vedem mâine.
‎Ascultă…
‎Cine te-a supărat așa rău,
‎dă-i naibii!
‎Mersi c-ai răspuns.
‎Era mama?
‎Îi e dor de voi.
‎Nu-mi pasă.
‎Nici mie nu-mi pasă.
‎Îi e dor să ne controleze. ‎Nu-i e dor de noi.
‎Nu e just sau adevărat.
‎- Nu o cunoști, tată. ‎- Ba chiar o cunosc binișor.
‎Pe cine-ai sunat?
‎Te crezi prea isteață.
‎Nu uita, te cunosc.
‎Zău?
‎L-am sunat pe Zion.
‎Domnul Pinguin. Favoritul meu.
‎Aduce mâine copiii la vinerea-da.
‎Serios?
‎Perfect! Era și timpul.
‎Începea să fie ridicolă toată râca.
‎Poftim?
‎- Tată, nu. ‎- Ginny, hai, e timpul.
‎Nu, n-ai idee. Nu pricepi.
‎- Spune-mi! ‎- Va face pe inocenta.
‎Va zâmbi și se va purta ‎de parcă nu mi s-a dat lumea peste cap.
‎O cunosc, tată.
‎O cunosc, Paul.
‎Se va îmbufna și va fi obraznică.
‎Nu-i dau satisfacția de a reacționa.
‎Îi voi zâmbi drăguț.
‎Așa fac rudele de sărbători. ‎Se prefac că se plac.
‎Poate nu trebuia să vin ‎la mâncare prăjită azi.
‎Vinerea-da.
‎Vinerea-da. Scuze.
‎Știu că nu e șic ‎ca Ziua Recunoștinței la Randolph.
‎Nu de asta e vorba.
‎E vorba de Zion? Nu rămâne. Doar îi aduce.
‎Nu de Zion e vorba.
‎Dacă îi deranjăm în așa hal pe copii, ‎poate-ar fi bine ca voi
‎să vă țineți tradiția de familie ‎fără mine de data asta.
‎Ți-am zis, nu de tine e vorba.
‎Ba da. E vorba de noi.
‎Totul a evoluat ‎incredibil de repede. Înțeleg.
‎Probabil că e…
‎Probabil că e bulversant.
‎Da, e adevărat.
‎E bulversant.
‎Ursuleț, știu că logodna a venit repede.
‎Nici mie nu-mi e ușor, sincer, ‎dar mama ta merită să fie fericită.
‎- Paul o face fericită. ‎- Nu e vorba de Paul, tată.
‎Mama are mereu un altul.
‎Trage un vânt și se îndrăgostesc de ea.
‎Dacă o luam razna la fiecare iubit nou ‎de-al ei, eram la balamuc.
‎Îmi place ce spui, ‎mă faci să mă simt bine.
‎Partea rea e că îl plac pe Paul.
‎Nu Paul e problema, ci mama.
‎Nu știu de ce te cerți cu maică-ta,
‎dar îi e dor de tine. E rănită.
‎Tradiția e importantă pentru ea. ‎S-ar supăra să nu mergi.
‎Nu vreau să-mi supăr mama dragă.
‎Ginny.
‎Zi-i că-s bolnavă. Că am scarlatină.
‎Deci nu vii că ai boala ‎de care-a murit Beth în ‎Micuțele doamne?
‎Da!
‎Hei! E în regulă.
‎Ba nu, nu e. Nu e în regulă.
‎Nu sunt în regulă. Deloc!
‎Nu vezi?
‎Stai liniștită. Respiră.
‎Liniștește-te. Sunt aici.
‎Da? Sunt chiar aici. Ține-te de mine.
‎Ține-te de mine, bine? Sunt aici. Respiră.
‎Nu te teme. Uită-te la mine!
‎Bine?
‎Pune-ți mâna pe piept.
‎Respiră!
‎Respiră! Sunt aici. Sunt real.
‎Nu plec nicăieri.
‎Te ajut eu.
‎Nu ai nimic.
‎Vei fi bine.
‎- Ce a fost asta? ‎- Un atac de panică.
‎Ai mai avut?
‎De unde știi să faci asta?
‎Maică-ta le avea.
‎Ginny, ce se întâmplă?
‎Fii liniștită.
‎Voi fi mereu de partea ta. ‎Poți să-mi spui.
‎Nu te înfuria!
‎Nu mă înfurii.
‎Promiți?
‎Ginny, ce se întâmplă?
‎Am un obicei…
‎mă rănesc.
‎Cum…
‎Cum adică te rănești? Cum te rănești?
‎Mă ard uneori.
‎Îmi pare rău, tată.
‎Îmi pare rău.
‎Ascultă… Liniștește-te.
‎Nu e nimic.
‎Vreau să fiu normală.
‎Mă bucur mult că mi-ai spus.
‎S-a înrăutățit.
‎Îmi pare rău, scumpo. Nu știam.
‎Vreau să încetez.
‎O să te-ajut, bine? Promit.
‎Pot să locuiesc aici cu tine?
‎Da. Da, bineînțeles.
‎Nu-ți face griji. O să-i dăm de capăt.
‎Mâine îi spunem maică-tii.
‎Tată, nu. Nu, te rog!
‎Nu i-o putem ascunde.
‎Trebuie să te ajutăm. Să faci terapie.
‎Nu mă poți ajuta ‎decât netrimițându-mă la mama.
‎Te rog. De asta am nevoie. ‎Nu vreau să știe.
‎Scumpo, trebuie să știe dacă-ți faci rău.
‎Ești de partea mea, ‎iar apoi vrei să mă torni mamei.
‎Știi ce, te are la degetul mic, ‎ca de obicei.
‎Știu că nu e de încredere, ‎dar m-am bizuit pe tine.
‎M-am bizuit și am nevoie ‎să-mi fii tată acum,
‎dar nu ești în stare.
‎- Îți sunt tată. ‎- Ba nu.
‎Doamne, tată!
‎Poate că, dacă erai mai prezent,
‎vedeai ce se întâmplă.
‎Ai vedea cum e cu adevărat. ‎De ce e capabilă.
‎Dar nu erai de față.
‎Nu știu de ce credeam că poți ajuta.
‎Pot ajuta. O voi face.
‎Aș vrea să nu-ți fi spus.
‎Ginny!
‎Ador vinerea-da!
‎E un adevărat ospăț!
‎Nu dorm de 40 de ore.
‎Funcționez pe aburi, ‎cremă de Twinkie și-un vis.
‎Ești o mamă grozavă. Știi?
‎Nici tu nu ești de lepădat.
‎Bună!
‎Bun-venit înapoi!
‎Am împrumutat motorul.
‎Am observat.
‎Ce-ai făcut?
‎Ți-am scris mesaje ca…
‎Am fost la tata.
‎Așa.
‎Iartă-mă că l-am luat.
‎Și că nu am răspuns la mesaje.
‎Deci asta e tot?
‎Mă ierți?
‎Nicio problemă.
‎Marcus, nu de tine a fost vorba.
‎Nici n-am crezut asta.
‎Ginny! Ce faci aici?
‎Am adus motorul lui Marcus.
‎Ți s-a întors motocicleta ‎fiindcă a adus-o Ginny înapoi.
‎Asta da noutate!
‎Aveai să mi-o spui și mie?
‎Bine. Cred că e cazul ‎să stau de vorbă cu maică-ta.
‎Bine? Haide!
‎Vă puteți zgâi mai târziu ‎unul la celălalt.
‎Austin!
‎Bine. Așa stă treaba? Suntem supărați?
‎- Da. ‎- Sunt mai supărată.
‎Sunt furioasă.
‎Sunt atât de supărată încât o să…
‎Mamă, stai!
‎Doamne, te urăsc! Pleacă! Lasă-mă-n pace!
‎- Te ții de mine. ‎- Pleacă, am zis!
‎Doamne, nu glumesc!
‎Doamne, uită-te la tine! ‎Ai crescut cel puțin 60 cm.
‎- Ce-ți dă Zion să papi? ‎- Au trecut doar două săptămâni.
‎Mersi că i-ai adus.
‎Trebuie să vorbim.
‎- Bine. Pare ceva grav. ‎- Chiar e.
‎- Paul! ‎- Ce faci?
‎Zion totuși rămâne.
‎Minunat!
‎Prăjim Twinkies?
‎Nu trăiești până nu prăjești un Twinkie.
‎Scrijelește-mi asta pe mormânt!
‎Fiica ta i-a înapoiat motocicleta ‎fiului meu. Cică a împrumutat-o.
‎Dar probabil știai și nu mi-ai spus.
‎Ba nu, nu știam.
‎Am purtat căști.
‎Foarte bine. Siguranța primează.
‎Conduc mereu cu tata.
‎Asta e altceva. ‎El conduce, tu stai în spate.
‎Nu stai în spate. ‎Te lasă să conduci. Normal!
‎Doar în parcare.
‎- Ce-s astea? ‎- Vinerea-da.
‎Bine, mă rog.
‎N-o lăsa pe Ginny la mine-n garaj.
‎Ellen, e clar că nu-mi pot controla fiica.
‎Drăguță geacă!
‎O să iau o banană prăjită.
‎Fără discuții. ‎M-am învățat minte după Oreo.
‎Vrea cineva una?
‎- Austin? ‎- Sigur.
‎Super. Ginny?
‎Ginny, Paul a pus o întrebare.
‎Deci… acum sunteți împreună sau…
‎Nu, nu suntem împreună.
‎De fapt, o să dau jos din șunci.
‎- Vrei să batem mingea? ‎- Sigur.
‎Bine. Vino!
‎Max, a venit Abby la brunch!
‎Bună!
‎Am adus chifle cu pizza.
‎Ce faci?
‎Mereu am făcut brunch-ul ‎de după Ziua Recunoștinței,
‎cam din clasa a cincea.
‎Ești incredibilă.
‎Îmi pare nespus de rău, Max.
‎Mă simt foarte prost.
‎Chiar îți pare rău?
‎- Chiar te simți prost? ‎- Îmi cer scuze.
‎- Nu te uita la ea. Uită-te la mine! ‎- Max…
‎Cică-mi ești prietenă bună.
‎Dar mi-ascunzi un secret uriaș ‎despre frate-meu,
‎vii nepoftită cu chifle cu pizza,
‎de parcă am fi bine?
‎- Norah? ‎- Trădarea contează la mine.
‎- Secretele, la mine. ‎- Fetelor!
‎Nu, nu știu. Poate ești doar falsă.
‎E dezgustător.
‎Nu înțeleg. Poate că asta ești acum.
‎Nu știu, nu-mi pasă, sunt năucă. ‎În general sunt năucă.
‎Vă iubesc, pe bune! Te urâm. Glumim! Pa!
‎Prea bine.
‎- Ai fost cam dură. ‎- Glumești? O merita.
‎Știu că poți să te înfurii, ‎dar ai exagerat.
‎Am exagerat, nu-i așa?
‎Chiar ești malefică!
‎Da, simt puterea pompându-mi prin vene.
‎Sunt un monstru mânat de răzbunare.
‎- La mulți ani! ‎- Păcat că n-a lăsat chiflele.
‎Doamne, încetează!
‎- Ce are Abby? ‎- Divorțează ai ei.
‎Îndură multe. Face terapie.
‎Ce-o s-o mai ajute asta!
‎Nu crezi că terapia ajută?
‎Cred că e o escrocherie. ‎Să te mulgă de bani.
‎Tânguielile n-ajută pe nimeni.
‎Ce?
‎Ginny, ajută-mă la bucătărie!
‎Mă crezi părintele malefic, da? ‎Nu ca tata.
‎Văd cum vă priviți.
‎„Mama-i nebună. E malefică.” Nu?
‎De asta ai dat fuga la tati.
‎Nu e drept.
‎Eu am sacrificat totul.
‎Judecă-mă cât vrei, ‎dar ți-am fost alături.
‎Unde era el când eram doar noi două ‎și n-aveam nimic?
‎Sigur, în locuri exotice, ‎trăind ca boierii.
‎Dar nu eu.
‎Nu mama malefică.
‎Unde ești?
‎Unde ești, Zion? Zion?
‎Da?
‎Ai apărut când nu trebuia.
‎- Ce e? ‎- Ai zis că vrei să vorbim.
‎Vorbește!
‎Ginny…
‎vrea să stea la mine un timp.
‎Sigur că da.
‎- Sigur că vrea. ‎- Nu pare rea ideea.
‎- Nu? ‎- Doar pentru un timp.
‎Să vă lase puțin spațiu.
‎- Vrei să te muți? ‎- Până te instalezi cu Paul.
‎Fiindcă Paul e problema, da?
‎- Nu. ‎- Poftim?
‎Am zis nu.
‎Sunt maică-ta
‎și Dumnezeu, în înțelepciunea Sa, ‎m-a pus să am grijă de tine.
‎- Am drepturi. Mă opun. ‎- Georgia…
‎Și Austin?
‎Austin, te muți acasă? ‎Avem tone de înghețată!
‎Da!
‎Austin vrea să stea aici.
‎Tată, nu.
‎- Nu. ‎- Mai e ceva.
‎Zău așa, termină!
‎- Ginny și-a… ‎- Termină!
‎- Ginny, trebuie. ‎- Nu!
‎- Tată, nu! Termină! ‎ - Ginny… Nu…
‎Mă mut înapoi acasă!
‎Vreau să vin acasă.
‎Termină odată!
‎Se pare că s-a decis.
‎Ginny, pramatie mică!
‎Ai ratat noaptea vieții mele.
‎A câștigat Paul.
‎Ghici cine e prima doamnă…
‎O piesă care lipsea din puzzle ‎își găsește locul deodată.
‎Și o văd.
‎O văd pe ea.
‎Cine e ea de fapt.
‎STATUL LOUISIANA ‎CERTIFICAT DE CĂSĂTORIE
‎ALABAMA ‎CERTIFICAT DE NAȘTERE
‎Cum de mi-a scăpat?
‎Așa a fost mereu.
‎Am mâncat un sendviș rămas ‎și-s gata să mor.
‎Ești gata?
‎Fac planul de lecție ‎pentru săptămâna viitoare.
‎Planul de lecție? Sunt de-a treia. ‎Care e lecția?
‎Mâță rimează cu fâță și tărâță?
‎Asta ai învățat într-a treia?
‎Și ai fost la o școală de top?
‎- Păi… ‎- Termin repede.
‎PERSOANĂ DE INTERES
‎Fața aia frumoasă!
‎Arată la fel pentru că ea e aceeași.
‎Cea schimbată sunt eu.
‎Acum fața mea nu o recunosc.
‎TE-AM PROGRAMAT LA TERAPIE PENTRU LUNI
‎TE IUBESC, URSULEȚ
‎Ce cauți aici?
‎- Vrei să plec? ‎- Da.
‎Nu.
‎Bună!
‎Îmi pare rău.
‎- Nu trebuia… ‎- Nu-i nimic.
‎Și mie.
‎A trebuit să plec.
‎Nu puteam fi lângă ea.
‎A maică-tii?
‎Ce s-a întâmplat?
‎E rău.
‎- E atât de rău! Nu știu ce să fac. ‎- Bine. E în regulă.
‎Toată familia mea e distrusă.
‎- Eu sunt distrusă. ‎- Auzi…
‎Și eu sunt distrus.
‎Nu înțelegi.
‎Nu știu multe.
‎Nu știu nimic, dar…
‎tu ești rostul meu.
‎Nu renunț la asta.
‎Poți rămâne peste noapte?
‎Da, absolut.
‎Vino!
‎Georgia!
‎Deschide ușa!
‎Deschide ușa odată, Georgia!
‎Georgia!
‎Crezi că-mi poți face așa ceva? ‎Te omor, Georgia Miller!
‎Te omor!
‎Dacă dv. sau cineva cunoscut ‎se confruntă cu gânduri de automutilare,
‎puteți găsi informații și resurse
‎la www.wannatalkaboutit.com.
‎Subtitrarea: Andrei Albu