EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Paul Randolph vill få er att tro att han är en god Wellsbury-invånare.
Men Paul Randolph har ett förhållande med en kvinna på sin arbetsplats.
Cynthia Fuller är en samhällets stöttepelare.
Hon vet vad staden behöver.
En röst på Cynthia är en röst på en borgmästare som bryr sig.
Jag heter Cynthia Fuller, och jag står bakom det här budskapet.
Då hände det.
Vilken hemsk bild på mig!
Insamlingsmiddagen är snart. Nu fokuserar vi på den.
Låter vi henne göra så här? Det var ett personangrepp.
Det är politik. Valet är om två veckor.
Vi måste fokusera på vårt budskap.
-När de slår lågt, står vi över. -Nej, vi slår lägre.
Gräv en grop, tänd eld och rök ut dem.
Nej. Vi håller huvudet högt och blickar framåt,
och tänker ut sätt att vända det mot dem.
Uppfattat.
Cynthia är helt otrolig.
Mamma har slitit så hårt.
Det här jobbet… Jag har aldrig sett henne bry sig så.
Jag är så stolt över henne och sen gör en B sån här S.
Bitch, skit. Jag fattar.
Vänta! Dramatik.
Jag vet inte vad jag ska tro, Marcus.
Jag tycks kvitta för dig. Gillar du mig ens?
-Det vet du. -Nej, det gör jag inte.
Jag har sagt att jag inte fixar det här.
Vad? Det här samtalet?
Eller att vara med mig utan förpliktelser? Vad är det du inte fixar?
Allt!
Förlåt.
Jäklar.
Det är farligt att sänka garden.
Jag ser vad som händer med mina föräldrar när de träffas.
Det blir aldrig bra.
Det slutar jämt i tårar.
Jag är så stressad.
Jag har utslag på irriterande ställen. Inte kul.
Tanken på att vara volontär för EDCO, utöver läxor, skolan och repetitionerna,
får mig att vilja göra färs av mig själv.
Jag fattar. Fotbollen, 3SB och mina privatelever gör mig utbränd.
-Ni har så packade scheman. -Nej, det är normalt.
Meningslösa saker man måste göra för college.
En psykologexamen är värdelös när jorden imploderar om 30 år.
Måste göra?
Volontärarbete i Peru och vinna en affärsidétävling…
Hon menar mig. Jag har gjort det.
-Vad har du gjort utöver skolarbetet? -Herregud.
Flöjt, franska, piano, landhockey, basket, fotboll, steppdans, balett,
hiphop, jazz, keramik, karate och drama.
Då samlar vi oss. Sätt er.
Jag har nyheter.
Vi ska delta i Pulitzers nationella uppsatstävling för ungdomar.
Ämnet är: "Var känner du att du mest hör hemma?"
Jag väljer ut en som får delta i regiontävlingen.
Det är perfekt för collegeansökningar. Ja, Maxine?
Om man bara känner sig hemma i ett mörkt rum där man ser på The Office?
-Måste man ändå skriva? -Ja.
Herregud. Han är här.
Du har panik. Djupa andetag.
-Jag har aldrig provat karate. -Det är lugnt. Okej.
Du pratar flytande koreanska och spelar piano.
-Du klarar dig. -Okej.
Jag måste vinna uppsatstävlingen.
PAPPA GILLAR DU HÖSTEN? VACKRA LÖV
-Vad vill din pappa? -Jag vet inte. Se på höstlöven.
Fånga dagen, lukta på rosor. Varken han eller mamma fattar.
-De har aldrig anmält mig till karate. -Du måste släppa karategrejen.
Har ni sett Norah? Hon är försvunnen.
Inte lika försvunnen som Max som har gått upp i rök.
Max har för mycket och har brutit ihop.
Precis. Så går det när man blir ett par.
Man försvinner från sina vänner.
Är du ensam kan jag dejta dig, Abs.
-Du får gärna suga av mig. -Dra åt helvete, Press.
Mår du bra?
Ja, jag mår bra. Jag mår toppen. Kul. Bara…
Jag har bara en dålig dag.
Vissa dar är diamanter, andra är vanliga stenar.
-Tack, Konfucius. -Jag hatar er allihop.
Ginny är min enda vän i min svåra stund.
Okej. Vill du prata om det?
MEN DET ÄR KALLT. TUR JAG HAR JACKA
Herregud. Han är här.
Oron för min svåra tid blev kortlivad.
-Pappa! -Hej!
Jag fattar inte att du är här!
Se på dig, du är stor nu.
Vem är din vän?
Hunter, min pojkvän.
-Pojkvän? -Hej, mr Miller.
Säg Zion. Trevligt att träffas.
Zion, ja.
Vill du få skjuts hem? Jag tog hojen.
Jag har saknat hojen. Ja, det gör vi. Tack.
Vi ses i morgon.
-Visst, ja. -Toppen.
Så, pojkvän?
Du är visst inget barn längre?
Den spinner fint.
Marcus, det här är min pappa.
-Trevligt att träffas. -Jag heter Zion.
Därför kunde du köra.
Okej.
-Zion! -Hej, grabben!
Hej.
Kom hit.
Hej. Tack för staketet.
Hej, hjärtat.
Snygg klänning!
Mycket ledig och passande för vädret.
-Det här är nepalesiska bentärningar. -Coolt!
Sherpan Ang Tharkays memoarer.
En av de mest berömda guiderna på Mount Everest. Fängslande läsning.
Vissa ord är understrukna.
-Är det en kod? -Nej.
Jag har avancerad engelska, och vi deltar i en uppsatstävling
om var vi känner oss mest hemma. Jag ska skriva om Wellsbury.
Då trivs du här?
Och jag högg nån i handen.
Okej…
Kan vi bygga filtfort?
Mamma dejtar nån.
Jaså?
-Är han en bra kille? -Ja.
Det är han.
Ja, kompis. Vi kan bygga ett fort. Hämta filtarna.
Jag hjälper dig.
Så, vad är grejen med Ginny och killen mittemot?
Vem, Marcus?
Jag kände en vibb. Det är nåt på gång där.
-Va? -Du vet ingenting.
Hon har sin första pojkvän. De är så söta.
Ja, Hunter. Jag har träffat honom också.
Jag skulle veta om det var nåt mellan Ginny och Marcus.
Jag vet allt som händer här i huset. Jag är som Saurons öga. Jag ser allt.
Hur mår Raquelle?
Vi har gjort slut.
-Det var synd. -Ja.
Vad gör man?
Filtfort!
Du… Då sätter vi fart.
Kan du inte sova?
Så, pappa är tillbaka.
-Jaså, är han? Det hade jag inte märkt. -Gör bara inget dumt, mamma.
-Vad menar du? -"Vad menar du?"
Gå mot ljuset.
Du tycker om det.
-Jag vill bara att du är försiktig. -Det är jag jämt.
Med kampanjen har du hela stadens ögon på dig.
-Du har sett reklamfilmen. -Och så har du Paul.
Vi gillar Paul.
Vi gillar faktiskt Paul.
Vi gillar Paul jättemycket.
Jag har aldrig sett dig så lycklig.
Det här jobbet, den här stan…
Det är det närmaste normal du nånsin varit.
Du kanske ska fortsätta så?
Vad ska det ens betyda?
Vi vet båda att du ligger i min säng för att inte gå till pappa.
Det vet vi inte.
Kan han bara vara min pappa nu, och inte ditt ex.
Du behöver inte oroa dig för din pappa och mig, hjärtat.
Det lovar jag.
Jag måste säga att de nygifta ser lyckliga ut.
Utan honom hade Ginny och jag inget hem. Han räddade oss.
Allt är i sin ordning.
-Jag hittar själv ut. -Vänta, är det allt? Är vi klara?
Sen du greps har du helt förändrat din dotters situation.
Jag tar med det i slutrapporten om dina framsteg.
Tack. Vilken lättnad.
Jag lovade att ta hand om dig, mrs Anthony Greene.
-Vart ska du? -Ut.
Jag ser hellre att du stannar här hos mig.
Anthony, jag har inte lämnat hotellet på tre dar. Jag blir tokig.
Jag kan be socialarbetaren komma tillbaka.
Då så, bra.
Vi är på den sista Sagan om ringen-filmen.
Det händer mycket i den, så vi måste se den två gånger.
Då så, jag backar till…
"Mitt liv ändrades i denna progressiva utopi
där kreativitet och medkänsla blomstrar.
Jag hör mest hemma i Wellsbury."
Tja, det är…
…definitivt välskrivet.
-Va? Vad är det för fel? -Är det sant?
Känner du dig mest hemma i Wellsbury?
Det är en uppsats. En vinst kan få in mig på rätt college.
-Finns det ett rätt college? -Så klart.
Ta inte illa upp. Du läste ju olika kurser på olika ställen, men så gör man inte här.
Jag tar inte illa upp.
-Hur skulle du förbättra den? -Låt mig fundera.
Paul Randolph har inga barn,
så hur kan vi lita på honom i fråga om familjer och utbildning?
För att han dejtar en kvinna med två barn med två olika pappor?
-Aj. -Jag heter Cynthia Fuller och jag…
Okej, det var väldigt onödigt.
Hur påverkar det oss?
Sen Cynthia lanserade sin förtalskampanj
har historieklubben och unitariska kyrkan avbokat morgondagens insamling.
-Det är inte allvar. -Nej, jag drar ett skämt.
Okej.
Är allt som det ska?
Zion är här, Ginnys pappa.
Zion.
Herr Pingvin.
Han bor hos oss.
-På soffan. -Okej.
-Bör jag vara orolig? -Nej.
Jag litar på dig.
Okej.
Och vill träffa honom.
Hur sa?
Han är ju Ginnys pappa. Han är en del av ditt liv.
Vi menar allvar. Jag borde träffa honom.
-Är det några problem? -Nej.
Inga problem.
Det låter kul.
-Vi planerar nåt. -Bra. Middag i kväll funkar för mig.
Middag? I kväll?
Ja. Varför inte?
-Varför inte? Okej. -Och Georgia…
Stänger du efter dig?
-Ja. -Toppen.
Din kärlek värmer den här kalla cellen.
-"Bara gallret skiljer oss åt." -Men när jag kommer ut, då?
Kommer…
-"Kommer omvärlden att förstå…" -"Kommer omvärlden att förstå?"
-Just det. Fan. -Japp.
Det här resonemanget är ett exempel på…
För stelt.
Okej, jag har lektion nu.
Du fixar det.
Hej, främlingar.
Ska MANG fortfarande hänga på Blue Farm i kväll?
Jag kan inte. Förlåt.
Ja, jag kan inte replikerna än och är efter i alla ämnen.
Okej. Och du, Norah?
Just det, Norah är ju inte här.
Vad har det blivit av oss, MANG?
Ta mig, Jesus. Jag fixar inte det här. Snälla, Gud.
-Älskar er, seriöst. -Hatar dig, skojar.
Det ser jättegott ut.
Det ser gott ut. Zion är en bra kock. Och Paul också.
Paul har gjort frukost. Den var jättegod.
-Du är alltså fotograf, Zion? -Bland annat.
Jag vill inte definieras av vad jag råkar göra den dan.
Ibland är en sak tillräckligt.
En del föredrar det, om bara jobbet är viktigt nog.
Så, Paul, hur är det att vara borgmästare i den här progressiva utopin?
Underbart. Jag hoppas bara att jag får fortsätta efter valet.
-Vad fotar du just nu? -Jag jobbar faktiskt på min bok.
-Bok? -Ja, jag har ett bokkontrakt.
Zion! Det är ju fantastiskt!
Det var ett tag sen. Sa inte Ginny det?
Va? Du frågar aldrig om pappa.
Det är otroligt. Grattis.
Vad är den om?
Raute-folket i Nepal.
Enda nomadfolket som aldrig stannar nånstans mer än en månad.
Fascinerande kultur. Jag bodde med dem i fem månader.
Jag vet. I västra Nepal, inte sant?
-Har du varit där? -Ja, jag vandrade i Himalaya.
-Va? Vilken rutt? -Annapurna.
Snömannen.
Har du gått Snömannen? Herre… Det är grymt!
Tjugofem dar på Himalayas ryggrad, det är…
-Coolt! -Ja!
-Vill du se Zions filtfort, Paul? -Vad händer?
Jag vill absolut se fortet.
Då så. Kom!
-Det är nog vårt bästa. -Det är så coolt.
De gick till filtfortet.
Okej.
-Ska du inte stanna? -Nej, du har huset fullt.
Du…
Är vi okej? Är allt som innan?
Ja.
Absolut.
-God natt. -God natt.
Jag gillar honom.
-Vart ska ni? -Ta reda på var hon hör hemma.
Kryptiskt och irriterande.
Hej.
Hur går det?
Har han flyttat ut?
-Vi älskar dig väldigt mycket. -Coolt. Jättebra terapeutande.
Saker kommer knappt att förändras.
-Det där är rent skitsnack. -Abigail…
HALLÅ, NÅN SOM VILL HÄNGA I KVÄLL?
Det här är det svåraste nån nånsin gjort.
-Bara du inte blir för dramatisk, så. -Håll om mig!
Jag fixar inte henne nu.
Himmel. Det har skett ett hemskt misstag. Vi vill inte ha dig här.
-Hej, Sophie. -Hej, Marcus.
-Vi har vardagsrummet. -Det är för alla.
Marcus, gå!
Han går inte.
Är allt som det ska?
Det är bara en tjej.
Tänker på henne jämt.
-Skojar du? -Hon vill nog inte ha med mig att göra.
Säg till Padma att du klantade dig, är en idiot och ångrar dig.
Var ärlig.
Ja, Padma.
Jag var idiotisk mot Sophie. Ginny sa åt mig att vara ärlig, och allt blev bra.
Sa Ginny det?
Vännen.
Så, vad tycker du?
Jag vet inte. Inget särskilt.
Jag fattar. Du är cool nu.
Nej, coola personer säger inte att de är coola.
Det ska jag minnas. Måste ju vara cool.
Vad händer annars?
-Mamma är psykopat. -Hörru!
Visste du att hon har en syster?
-Har du träffat Maddie? -Att hennes föräldrar lever?
Jag har morföräldrar jag inte kände till.
Man får inte beröva ett barn sånt.
Hör här, jag fattar. Jag vet.
Men jag har träffat dina morföräldrar. För Georgia är de döda.
Hon gjorde det för att kunna vara en bra mamma.
Din mamma älskar dig över allt annat.
-Jag också. -Okej, visst. Men hon är galen.
-Sluta. -Tänker du säga att hon inte är galen?
Jag säger inte det.
Din mamma är bindgalen,
men det är ett slags galenskap man vill ha på sin sida.
Om ens hem är där ens hjärta är, så har jag som resande ett nomadiskt hem.
Diasporiskt brus, chockera mig med de här minnena.
Jag känner allt.
Jag avskyr när han har rätt.
Jag bär hemmet med mig. Jag kan inte bli ensam.
Som immigrant är jag alltid hemma. Jag är alltid hemma.
Jag hoppas att världen får dela min känsla.
Deras kärlek är en på miljonen.
Hjärtat är inget hus, men jag kallar det hem.
Jag kallar det hem.
Jag kallar er…hem.
Gillar du?
Varför funkar det?
-För att han har ett coolt liv? -För att han talade från hjärtat.
Om nån annan kan berätta din sanning, är den inte din.
Uppsatsen.
Det är bra att du gillar Wellsbury och har vänner,
men du växer upp och måste berätta din egen historia.
Vad är det?
Hur länge stannar du nu?
-Har jag ett bäst före-datum på ryggen… -Pappa…
Jag behöver dig. Du är en motvikt till mamma.
Jag vill ha dig här, inte att ni ska falla tillbaka i samma mönster.
Vad pratar du om?
Ni kan inte motstå varann, och sen händer nåt och du måste sticka.
Jag vill att du stannar längre.
Läget?
Jag heter Zion.
Hennes pappa.
Min lilla flicka och jag, vi campar och grillar marshmallows.
Hon får kladdiga fingrar.
"Pappa, tvätta mig."
Så det gör jag.
Min lilla flicka och jag, vi vandrar i Grand Canyon.
Hon blir trött. "Pappa, bär mig."
Så det gör jag.
Min lilla flicka och jag leker en lek som heter flygande mattan,
och jag lyfter henne upp och ner.
"Pappa, lek flygande mattan igen!" Så det gör jag.
"Lek, flygande mattan igen!" Så det gör jag.
"Lek, flygande mattan igen!"
Så det gör jag, gör jag, gör jag.
Min lilla flicka är inte så liten längre.
Hon vill göra det själv.
"Pappa, du vet inte vad du pratar om." "Pappa, du fattar inte."
"Pappa, var cool."
Min lilla flicka börjar bli stor.
Vad behöver hon sin pappa till?
"Pappa… Jag vill att du stannar här."
Så det gör jag.
Och snubben som gjorde allt på jambisk pentameter?
Det var galet!
Har ni haft roligt?
Pappa tog med mig på estradpoesi i Boston. Alla var helt otroliga.
Sen går pappa upp, och jag tror att jag ska explodera,
men du skulle ha hört honom. Han gjorde en hel grej om faderskap.
Langston Hughes i läderjacka. Det var inspirerande.
Det låter så.
Jag har också haft en inspirerande kväll.
Jag ska kanske framföra lite estradpoesi.
Då ser vi.
Moderskap.
Tvätta smutstvätt.
Oparfymerad Tide för känslig hud.
Plötsligt, ett ansikte i fönstret!
Svek.
Besvikelse. Oro, ilska.
Röd, rasande vrede. Raseri.
Frågor.
Så många frågor.
Varför klättrar en främmande besökare in genom fönstret
till min 16-åriga dotter om natten?
Hur länge har det stått på?
Ligger de med varann?
Skyddar de sig?
Har hon inte pojkvän? Vad fan är det som pågår?
Ilska.
Ursinne!
Moderskap.
Inte så pjåkigt.
Varför, och jag menar det,
i helvete klättrar Marcus in genom ditt fönster?
Vi är bara vänner. Det är inget.
-Du fattar inte. -Inte.
Inget händer. Varför blåser du upp det?
Vet Maxine om det? Känner Hunter till Marcus Spiderman-rutin?
Man ska inte kasta sten i glashus.
Vad menar du med det?
Det är nåt mellan er två. Jag såg det. Austin såg det. Säkert Paul också.
Marcus och jag är vänner.
Han förstår mig och jag honom. Framöver sköter jag min egen tvätt.
Ska det föreställa ett hot?
Varsågod.
-Tvätta din tvätt. Kör hårt. -Du är världens sämsta mamma!
Så säger du inte till din mamma.
-Hon förtjänar din respekt. -Ja, respektera mig, skitunge.
-Jag hatar dig! -Jag hatar dig mer!
Skaffa inte barn. Jag rekommenderar det inte.
Jag tycker att du skötte det där bra.
Okej, du skötte det inte uruselt.
Så…
Vadå?
Nej! Seriöst? Nu?
När jag är en skärva av mitt livfulla forna jag?
Jag hade rätt.
Jag hatar dig mer än henne.
"Jag vet allt som händer i mitt hus!
Jag ser allt, vet allt. Jag är Sauron, ondskans öga. Jag är Gud!"
Bara hon inte ligger med honom.
Hon börjar bli kvinna. Vi kan inte hindra sånt.
Hon kommer att ha sex och begå misstag. Vi måste stötta henne. Inte skambelägga.
Förlåt mig. Berätta mer om varför dottern vi fick som tonåringar
ska uppmuntras till att begå misstag.
-Tack och lov att hon fick p-piller. -Du gör alltid så.
Du måste kontrollera alla.
Inte alla.
Jag struntar i vad Ryan Reynolds gör.
Jag saknar det här.
Jag måste sova.
-God natt. -God natt.
-Hej då, mamma. -Ha en bra dag!
Och det är platsen som definierar mig mest…
Mitt hem med min familj och min gitarr.
Nästa ut, Ginny Miller.
Som barn trodde jag…
Som barn trodde jag att folk föddes med huvudet på sned
för det var så alla såg på mig.
Rutor…
Kryssa i en, kryssa i en annan.
Folk vet inte. De plöjer inte mellan lagren som jag.
De växlar och skiftar inte, och tar inga aktiva beslut om vilken…
Vilken del av mig hör till i dag?
Vilken del av min personlighet är minst stötande och smälter bäst in,
funkar, lyckas och döljer sanningen som en personlighetsväxel
som avgör mitt öde och gör mig till en ständig bedragare?
Alltid vilse, alltid sökande, och folk visar vägen likt fågelskrämman.
Som tornador som blåser mig dithän vinden bär mig.
Men Dorothy vill inte leka i dag. Hon förbereder sig för SAT-provet.
Bara flervalsdelen.
Rutorna blänger som tomma lådor och uppfordrar mig att välja en.
Men jag är expert på lådor.
Hela mitt liv ryms i en. Jag har gjort det till en vetenskap.
Jag kan packa hela min identitet på en timme,
för där det finns rötter finns det makt, men jag är idel ytjord.
Mitt blod flyter som vatten och olja och vägrar att blandas.
Pappas gamla böcker, lästa i hemliga vrår.
Kameran som innesluter mina minnen i blixtens sken,
sparade till när minnet sviker mig.
Tändaren som startade elden.
Allt ryms i en låda, färdig att bäras från dörr till dörr.
Men såna lådor frågar ingen nånsin efter.
Så många streck i sanden, så många kan och kan inte.
Jag ser båda världarna så tydligt,
och jag skuttar, hoppar och dansar och faller emellan, aldrig sedd.
Jag hör hemma i mellanrummen.
Kryssa i alla möjliga alternativ.
Herregud!
Hallå?
Och vinnaren är…
…Hunter Chen.
Du blev bestulen.
-Hej. -Hej.
-Det gör väl inget? -Nej, det är lugnt.
Sjyst.
-Kommer du? -Gå i förväg.
Innan du säger nåt…
Hunters uppsats var väl avvägd. Den hade början, mitt och slut.
Den uppfyllde kraven för att vinna på regionnivå.
-Min hade början, mitt och slut. -Den var mycket bra. Missförstå mig inte.
Den var bara för okonventionell.
Jag får inte grepp om det här.
Visa mig.
Det är bara…
Ja.
Vadå?
Tänk om jag blir förlamad på scenen och gör bort mig helt?
-Jag får en panikångestattack. -Nej.
Du kommer att vara fantastisk.
Får vi vara här uppe?
Jag är bara nervös. Din mamma skrämmer mig.
Hon tror att hon vet allt. Hon vet inget. Hon vet inget om mig, mitt liv.
Okej.
Men är inte din pappa också här?
Vi borde kanske gå ner?
Vad betyder ens "för okonventionell"?
Jag borde ha vunnit. Gitten är rasistisk.
Förtjänade jag inte att vinna?
Din text gjorde intryck.
Jag älskade den.
Tro mig, jag fattar, men uppgiften var att skriva en uppsats,
och det gjorde du inte. Den var okonventionell.
Tar du Gittens parti? Menar du allvar?
Jag menar bara att om du tänker så mycket på honom,
om hans åsikt om dig, varför bråkar du då på hans lektioner?
Jag måste säga ifrån som människa. Jag har en röst.
Okej.
-Du är konstnär, du borde förstå. -Ja, precis.
Jag skrev inte en sång. Det handlar om överlevnad.
Jag ligger lågt. Jag gör det man ber mig om.
-Är du stolt över det? -Varför får jag inte vara jag?
-För att du är halvtaiwanes. -Precis.
Inte helt vit, så Gitten kan inte vara helrasist.
Inte på samma vis som jag inte är helt vit.
Stereotyper som används för asiater är begåvade, genier och underbarn.
Svarta kvinnor är dumma, lata, arga.
-Brodie fist-bumpar inte dig. -Vet du hur det är att vara taiwanes?
Jag måste göra militärtjänst när jag blir 19 för att jag är kille.
Eller avsäga mig medborgarskapet eftersom jag har två.
Men då är jag en svikare och blödig amerikansk mes.
När jag reste till Taiwan, tänkte jag: "Äntligen, mitt folk."
Men det var ett hårt uppvaknande: "Nej, du hör inte hit heller."
Du vet inte hur det är för mig.
Förlåt mig. Är jag inte den coola gitarrkillen nu?
Jag jobbade hårt med min uppsats och följde reglerna.
Tror du att om jag följde reglerna så kunde jag ha vunnit?
Du fattar inte!
-Du är mer vit än jag kan bli! -Då blir vi en hel vit person.
Du älskar ostburgare, och jag kan mer mandarin än du.
Du är knappt asiat!
Förlåt att jag inte är kinesisk nog,
men jag har aldrig sett dig käka jerkkyckling.
Och vad jag vet twerkar Brodie bättre än du.
Och jag gillade din dikt, men du kunde slipa mer på den, homie.
Så, hur svart är du egentligen?
Ursäkta mig?
Vad är det?
Bokstavligen vad är det?
För om vi ska leka den här leken, så gör vi det.
OS i förtryck. Sätt i gång.
Du har träffat min familj.
Jag sticker.
Och jag ser mitt ansikte i din spegelbild
Det är en metafor för mer än jag kan säga
Det läker min själ
Att känna vårt band Du vill att jag…
Sluta.
Vad är det, gummibjörnen?
Inget.
Hunter vann tävlingen.
Jag ligger efter i allt, och det är omöjligt att komma ikapp.
Och mamma borde anmält mig till mer.
-Så det är mammas fel? -Ja.
-Vad är det egentligen? -Du är svart.
-Är jag svart? -Mamma är vit. Jag…
-Virginia Miller. -Kul.
Jag kommer aldrig veta hur det är att navigera din värld.
Inte mamma heller.
Men du blir aldrig lycklig förrän du accepterar att du är den du är.
-Därför var din dikt äkta konst. -Var den det?
Oj, jag ser mycket jag har gjort här.
Förutom den där. Den är grym.
Vem har gjort den?
ABBY BLUE FARM. NU. SOS
Hej, främling. Var var du?
Vet ni varför vi är här?
Jag tror det.
-Hej. -Hej.
Hej.
Mina föräldrar ska skiljas.
-Va? -Herregud.
-Nej. -Så tråkigt att höra.
Ja, pappa flyttade ut i går.
Jävlar.
Jag är ledsen.
Jag vet hur mycket det suger.
Mår du bra?
Nej, jag mår inte bra.
Ni övergav mig fullkomligt.
Det har varit mitt livs värsta vecka.
Jag behövde er.
Jag behövde er,
och ni var för upptagna. Ni är dåliga vänner.
Och det här, MANG?
MANG är dött, så…
Jag är verkligen ledsen för det,
men jag har också haft familjegrejor.
Det handlar inte alltid bara om dig.
Ja, och jag har haft sex.
Fan ta dig, Ginny.
Du kan vara en bitch, Abby.
Jag gör det inte.
Förlåt mig.
Norah. Är inte det din mamma?
Bev, berätta vad din dotter sa.
Borgmästarens assistent, eller flickvän, har inte koll, har vapen i sitt hem.
Norah var livrädd.
Berättade Georgia för mig, Norahs mamma, att hon hade vapen hemma? Nej.
Det är osäkert!
Jag bad henne att inte göra det här. Jag borde inte sagt nåt om vapnen.
Jag borde vetat att hon skulle flippa ut. Det är därför jag undvikit er.
Jag klandrar dig inte om du blir arg. Förlåt mig.
Jag slår mig om du vill.
Jag… Förlåt. Vänta lite.
Har du haft sex?
Va?
Ja!
Vad har du åt mig?
ÄKTA STORMHATT
ÄR EN GIFTIG VÄXT
SOM KAN ORSAKA HJÄRTSTILLESTÅND
Amber Lynn.
Japp.
Jag har nåt.
Du anar inte.
Vill du ha is?
Is? Ja, tack.
Älskling! De visar National Treasure.
"Självständighet!"
Jag är precis klar med ämnena.
Ja.
Vi måste prata.
Okej.
-Du bör nog inte komma i kväll. -Varför?
Ett vapen, i ett hem med barn? Hur tänkte du?
-Jag är för vapenkontroll. -Jag är kvinna och bor ensam.
Ja, men det färgar av sig på mig.
Du jobbar för mig. Du är en del av kampanjen.
-Är det allt jag är? -Nej.
Du är mer än så, vilket förvärrar saken.
Det här är inte personligt, men om du kommer till insamlingen,
donerar ingen. Det har jag inte råd med.
Som din chef beordrar jag dig att stanna hemma.
Och som min pojkvän?
Då ber jag dig att sluta dölja saker för mig.
Vi är visst inte i Södern längre.
Det är inte kul.
Förlåt. Du har rätt.
Jag hör inte hemma här. Jag är ingen Wellsbury-mamma.
Låt dem inte göra så mot dig.
Jag har sett dig hoppa med crosscykel över alligatorer. Du klarar allt.
Så Abby slog mig i ansiktet i kväll. Det var alltså på rikt…
Ginny?
Får jag komma in?
Jag sover.
Vi måste prata.
Kom igen. Prata med mig.
Snälla. Gå och ligg klart med mamma. Jag kan vänta.
-Ginny? -Herregud.
När kom du hit?
Vad gör du?
Vad gör du här?
-Jag… -Mamma hade rätt.
Det här…
Det här är inte på riktigt. Det är inte sunt.
Vår skitvänskap full av sexuell laddning och hemligheter…
-Den suger! -Ginny…
Nej! Jag menar det.
Bevisa att jag har fel. Vad vill du säga?
Jag tror att jag älskar dig.
Nej, det gör du inte.
Vad höll du på med?
Ofattbart att jag gillade dig. Du hänger utanför mitt fönster som en loser.
Du får inte sabba mig som du gjorde med Padma.
Vet du vad ditt problem är?
Du är inte kapabel till nånting äkta.
Du är ett skämt!
Stick nu!
Är du trög?
Stick, sa jag! Vad är det du inte förstår?
Kom inte tillbaka!
Smärta…
…kan vara överväldigande.
När jag växte upp kände jag mig ogiltigförklarad, utan röst, vilsen.
Jag är inte viktig.
Det har jag aldrig varit.
Så klart att jag skadar mig själv.
Har man ingen röst måste man skrika på nåt sätt.
Undertexter: Jessika Johansson