‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Paul Randolph ar vrea să credeți ‎că e un cetățean model al orașului,
‎dar Paul Randolph e încurcat ‎cu o femeie de la cabinetul său.
‎Cynthia Fuller e un stâlp al comunității.
‎Știe de ce are nevoie orașul.
‎Un vot pentru Cynthia e un vot ‎pentru un primar căruia îi pasă.
‎Sunt Cynthia Fuller și aprob acest clip.
‎S-a întâmplat.
‎E cea mai rea poză a mea!
‎Urmează strângerea de fonduri, ‎hai să ne concentrăm pe asta, bine?
‎N-o taxăm pentru asta? ‎A fost un atac personal.
‎Așa-i politica. ‎Alegerile sunt în două săptămâni.
‎E esențial să nu ne abatem de la mesaj.
‎- Ei se coboară, noi ne înălțăm. ‎- Ba ne coborâm mai mult.
‎Îi subminăm, le dăm foc, îi expunem!
‎Nu facem așa. ‎Ținem fruntea sus, privim înainte
‎și găsim o cale să inversăm situația.
‎Recepționat.
‎E incredibilă Cynthia.
‎Mama muncește pe brânci.
‎N-am mai văzut-o niciodată ‎atât de implicată ca acum.
‎Sunt foarte mândră de ea. ‎Și vine o J cu asemenea R?
‎Jigodie, rahat. Te urmăresc.
‎Stai așa! Dramă!
‎Nu știu ce să mai cred, Marcus.
‎Parcă nici nu contez pentru tine.
‎Mă placi măcar?
‎Știi că te plac.
‎Ba nu știu.
‎Ți-am spus. Nu sunt în stare de asta.
‎De ce? De discuția asta?
‎Sau să te culci cu mine cu zero implicare?
‎- De care nu ești în stare? ‎- De toate!
‎Îmi pare rău.
‎Rahat!
‎E periculos să lași garda jos.
‎Văd ce se întâmplă ‎cu mama și tata când se împacă.
‎Nu e bine niciodată.
‎Întotdeauna se termină dureros.
‎Frate, sunt atât de stresată!
‎Am mâncărimi în locuri foarte enervante. ‎Nu e haios.
‎Gândul de a face voluntariat la EDCO,
‎pe lângă teme, școală și repetiții,
‎mă face să vreau să fiu carne tocată.
‎Te înțeleg.
‎Cu fotbalul, 3BS și meditațiile, ‎sunt epuizat.
‎Rahat, ce program plin aveți!
‎- Nu, e normal. ‎- Chestii pentru facultate.
‎Deși n-are rost, fiindcă n-ai ce face ‎cu psihologia când planeta face implozie.
‎Chestii pentru facultate?
‎Voluntariat în Peru ‎și câștigat un concurs de afaceri…
‎Se referă la mine. Eu le-am făcut.
‎- Tu ce activități extrașcolare ai făcut? ‎- Iisuse!
‎Flaut, franceză, pian, hochei pe iarbă, ‎baschet, fotbal, step,
‎balet, hip-hop, jazz, olărit…
‎karate și teatru.
‎Liniște! Luați loc, vă rog.
‎Am un anunț de făcut.
‎Vom lua parte
‎la Concursul Național de Eseuri ‎Pulitzer Junior.
‎Tema e: ‎„Unde simți cel mai mult că ți-e locul?”
‎Voi alege unul ‎să meargă la concursul regional.
‎E perfect pentru dosarul ‎de admitere la facultate. Da, Maxine?
‎Și dacă simți că ți-e locul ‎într-o sală întunecată, urmărind ‎La birou?
‎- Tot trebuie să scrii eseul? ‎- Da.
‎Doamne! E aici.
‎Intri în panică.
‎Respiră adânc.
‎N-am făcut karate.
‎Nu-i nimic.
‎Uite.
‎Vorbești coreeană fluent și cânți la pian.
‎Te-ai scos.
‎Da. Trebuie să câștig concursul de eseuri.
‎TATA: ÎȚI PLACE TOAMNA AICI?
‎- Ce vrea tatăl tău? ‎- Nu știu. Să se uite la frunze.
‎Carpe diem‎ și miroase trandafirii! ‎El și mama nu înțeleg.
‎- N-au facultate și nu m-au dus la karate. ‎- Doamne, mai lasă karatele!
‎- Nu. ‎- Ați văzut-o pe Norah?
‎Parcă a intrat în pământ.
‎Nu ca Max, care chiar a dispărut.
‎Max are prea multe de făcut ‎și are o cădere nervoasă.
‎Poftim! Asta e. ‎Așa se întâmplă când ai o relație.
‎Dispari complet… pentru prietenii tăi.
‎- Dacă te simți singură, ies cu tine. ‎- Poți să-mi faci sex oral.
‎Du-te dracului, Press!
‎Abs, ești bine?
‎Da, sunt bine.
‎Toate bune și frumoase. Doar…
‎am o zi proastă.
‎Unele zile sunt diamante, ‎altele sunt doar pietre.
‎- Mulțumim, Confucius. ‎- Vă urăsc pe toți.
‎Ginny mi-e unicul prieten la greu.
‎Bine. Vrei să vorbim?
‎TATA: CAM FRIG. BINE CĂ AM GEACA.
‎Doamne! E aici!
‎Bine. Grija pentru mine n-a ținut mult.
‎Tată!
‎Bună!
‎Nu pot să cred că ești aici!
‎Ia uite ce ai crescut!
‎Cine-i amicul tău?
‎El e Hunter, iubitul meu.
‎Iubit?
‎Bună ziua, dle Miller.
‎Spune-mi Zion. Îmi pare bine.
‎Zion, da.
‎Vrei să te duc acasă? Sunt cu motorul.
‎Mi-a fost dor de motor. Da, hai să mergem.
‎Mulțumesc.
‎Ne vedem mâine.
‎- Sigur, da. ‎- Bine, super.
‎Deci ai iubit?
‎Nu mai ești fetiță, fetițo!
‎Mișto motor!
‎Marcus, el e tatăl meu.
‎Îmi pare bine.
‎Sunt Zion.
‎Deci de asta te pricepi.
‎Bine.
‎- Zion! ‎- Bună, micuțule!
‎Bună!
‎Vino încoace!
‎Bună!
‎Mersi pentru gard.
‎Bună, piersicuță.
‎Mișto rochie! Ești foarte nonșalantă ‎și în ton cu vremea.
‎Astea sunt zaruri nepaleze din os.
‎Super!
‎Memoriile șerpașului Ang Tharkay.
‎Printre cei mai faimoși ghizi ‎de pe Everest.
‎N-o lași din mână.
‎Unele cuvinte sunt subliniate.
‎E un cod?
‎Nu.
‎Tată, sunt la Engleză avansați ‎și facem un concurs de eseuri
‎despre unde simțim că ne e locul ‎și o să scriu despre Wellsbury.
‎Deci îți place?
‎Iar eu am înjunghiat pe cineva în mână!
‎Bine…
‎Facem un cort de pături?
‎Mama iese cu cineva.
‎Serios?
‎E tip de treabă?
‎Da.
‎Este.
‎Da, amice. Facem un cort. ‎Du-te și ia păturile.
‎Te ajut și eu!
‎Așa… Care-i treaba cu Ginny ‎și băiatul de vizavi?
‎Cine, Marcus?
‎Am sesizat ceva. Cred că e ceva între ei.
‎- Ce e? ‎- Habar n-ai.
‎Are primul iubit. Sunt drăguți.
‎Da, Hunter. L-am cunoscut și pe el.
‎Dacă ar fi ceva ‎între Ginny și Marcus, aș ști.
‎Știu tot ce mișcă în casa asta.
‎Sunt ca Ochiul lui Sauron. Văd tot.
‎Ce face Raquelle?
‎Ne-am despărțit.
‎- Păcat. ‎- Da.
‎Ce să-i faci?
‎Cort de pături!
‎Bine, să începem.
‎Nu poți dormi?
‎Deci s-a întors tata.
‎S-a întors?
‎Nu observasem.
‎Să nu faci vreo prostie, mamă.
‎- Ce vrei să spui? ‎- „Ce vrei să spui?”
‎Intră în lumină.
‎Îți place.
‎- Vreau doar să ai grijă. ‎- Întotdeauna am grijă.
‎Din cauza campaniei, ‎tot orașul e cu ochii pe tine.
‎Ai văzut clipul.
‎Și mai e Paul.
‎Ne place Paul.
‎Da, ne place Paul.
‎Ne place foarte mult Paul.
‎Ești mai fericită ca oricând.
‎Slujba asta, orașul ăsta…
‎N-ai fost niciodată mai aproape de normal.
‎Încercăm s-o păstrăm așa?
‎Ce înseamnă asta?
‎Știm amândouă că ești în pat cu mine ‎ca să nu te duci la tata.
‎Nu știm sigur.
‎Poate fi tatăl meu de data asta, ‎nu fostul tău iubit?
‎N-ai de ce să-ți faci griji ‎pentru mine și tatăl tău, piersicuță.
‎Promit, bine?
‎Trebuie să spun ‎că păreți doi soți fericiți.
‎Fără el, eu și Ginny n-am avea ‎un cămin stabil. Ne-a salvat.
‎Totul e în ordine.
‎- Nu-i nevoie să mă conduceți. ‎- Asta-i tot? Am terminat?
‎De la arestare, ‎ți-ai schimbat viața pentru fiica ta.
‎O să subliniez asta în raportul final.
‎Mulțumesc! E o mare ușurare.
‎Ți-am spus ‎că o să am grijă de tine, dnă Greene.
‎- Unde pleci? ‎- Ies.
‎Aș prefera să rămâi aici cu mine.
‎Anthony, n-am ieșit din hotel ‎de trei zile. Îmi pierd mințile.
‎Pot chema oricând înapoi ‎Protecția Copilului.
‎Așa, bine.
‎Ajunsesem la ultima parte ‎din ‎Stăpânul inelelor‎.
‎Se întâmplă multe, ‎deci îl vedem de două ori.
‎Bine, îl pornesc înapoi…
‎„Viața mea s-a schimbat ‎în această utopie progresistă,
‎unde înfloresc ‎creativitatea și compasiunea.
‎În Wellsbury e locul meu.”
‎Ei bine, e…
‎cu siguranță bine scris.
‎Ce e? Ce nu-i bine?
‎E adevărat?
‎Chiar simți că în Wellsbury e locul tău?
‎E un eseu și concursul m-ar putea duce ‎la facultatea potrivită.
‎Există una potrivită!
‎Da, sigur!
‎Fără supărare. ‎Știu că ai făcut diferite cursuri
‎în diferite locuri, ‎dar aici nu se face așa.
‎Nu e nicio supărare.
‎Cum l-ai îmbunătăți?
‎Lasă-mă să mă gândesc.
‎Paul Randolph nu are copii.
‎Cum să ne încredem în deciziile lui ‎privind familia și educația?
‎Doar fiindcă iese cu o femeie cu doi copii
‎cu tați diferiți?
‎- Atins! ‎- Sunt Cynthia Fuller și…
‎Bine. A fost complet gratuit.
‎Cum ne afectează?
‎De la începutul campaniei de denigrare,
‎Asociația Istorică și Biserica Unitariană ‎au renunțat la colecta de fonduri.
‎- Nu vorbești serios! ‎- Nu, fac o glumă bună.
‎Bine.
‎Hei, ești bine?
‎Zion e aici, tatăl lui Ginny.
‎Zion.
‎Dl Pinguin.
‎Stă la noi.
‎Pe canapea.
‎Bine. Am de ce să-mi fac griji?
‎Nu.
‎Bine. Am încredere.
‎Bine.
‎Abia aștept să-l cunosc.
‎Poftim?
‎Doar e tatăl lui Ginny. ‎Face parte din viața ta.
‎Între noi e ceva serios. ‎Ar trebui să-l cunosc. E o problemă?
‎Nu.
‎Nu, nicio problemă.
‎Sună distractiv.
‎Aranjăm ceva.
‎Bine.
‎Pot diseară la cină.
‎Cină? Diseară?
‎Da. De ce nu?
‎De ce nu? Bine.
‎Și, Georgia,
‎închizi ușa când ieși?
‎- Da. ‎- Grozav.
‎Dragostea ta încălzește celula rece.
‎- „Doar zăbrelele ne pot despărți.” ‎- Dar când ies de aici?
‎Va…
‎„Va înțelege lumea de afară…”
‎Va înțelege lumea de afară?
‎- Da. Rahat! ‎- Da.
‎Acest raționament exemplifică…
‎Prea bățos.
‎Bine, trebuie să plec la oră.
‎Te descurci.
‎Salutare, străinelor.
‎Mai veniți la reuniunea MANG diseară?
‎Eu nu pot, scuze.
‎Încă nu-mi știu rolul ‎și sunt în urmă la toate materiile.
‎Bine. Dar tu, Norah?
‎Da, așa e. Norah nu e aici.
‎Ce s-a întâmplat cu noi, MANG?
‎Ia-mă, Doamne! Nu mai pot. Te rog, Doamne!
‎- Vă iubesc, pe bune! ‎- Te urâm. Glumim.
‎Totul arată grozav.
‎Așa e. Zion gătește grozav.
‎Și Paul gătește!
‎A făcut micul dejun.
‎A fost grozav.
‎Deci, Zion, ești fotograf?
‎Printre altele.
‎Nu mă definesc prin ceea ce fac într-o zi.
‎Uneori e în regulă să faci ‎un singur lucru. Unii preferă așa,
‎dacă e o muncă importantă.
‎Spune-mi, Paul, ‎cum e să fii primarul acestei…
‎utopii progresiste?
‎Îmi place. ‎Sper doar să mai fiu și după alegeri.
‎- Ce fotografiezi acum? ‎- Lucrez la carte, de fapt.
‎- Carte? ‎- Am un contract de carte.
‎Zion, e excelent!
‎Nu e o noutate. Ginny nu ți-a zis?
‎Ce? Nu întrebi de el.
‎E incredibil. Felicitări.
‎Care e tema?
‎Etnicii raute din Nepal.
‎Sunt ultimii nomazi, ‎nu stau pe loc mai mult de o lună.
‎O cultură fascinantă. ‎Am stat cu ei cinci luni.
‎Știu zona. E în vestul Nepalului, nu?
‎Ai fost acolo?
‎- Da, am făcut un traseu în Himalaya. ‎- Nu! Care?
‎- Annapurna. ‎- Omul de zăpadă.
‎Ai făcut Omul de zăpadă? E supărat rău!
‎Sunt 25 de zile pe creasta himalayană, e…
‎- Tare! ‎- Da!
‎- Vrei să vezi cortul lui Zion? ‎- Ce se întâmplă?
‎Bineînțeles că vreau să-l văd!
‎Să mergem. Haide!
‎- E cel mai bun de până acum. ‎- Foarte tare!
‎Se duc să vadă cortul.
‎Bine.
‎Sigur nu vrei să rămâi?
‎Nu, ai casa plină.
‎Hei!
‎Suntem bine? Totul e la fel?
‎Da.
‎Categoric.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎Îmi place.
‎Unde plecați?
‎Să vedem unde-i e locul.
‎E criptic și enervant.
‎Bună, fetițo!
‎Cum faci față?
‎Deci s-a mutat?
‎Amândoi te iubim foarte mult.
‎Bine. Ești un psiholog bun.
‎Nu vor fi schimbări foarte mari.
‎Asta-i vrăjeală.
‎Abigail…
‎BUNĂ, E CAREVA LIBERĂ SĂ NE VEDEM DISEARĂ?
‎E cel mai greu lucru ‎pe care l-a făcut cineva.
‎Bine, dacă nu dramatizezi…
‎Ia-mă în brațe!
‎Nu sunt în stare acum.
‎Dumnezeule! S-a făcut o greșeală teribilă!
‎Nu te vrem aici.
‎- Bună, Sophie. ‎- Salut, Marcus.
‎- Aici stăm noi. ‎- E un spațiu comun.
‎Marcus, pleacă!
‎Nu pleacă.
‎E totul în regulă, Marcus?
‎E vorba de o fată.
‎Mă obsedează.
‎Îți bați joc de mine?
‎Nu vrea să aibă de-a face cu mine.
‎Zi-i Padmei că ai greșit, ‎că ești fraier și îți pare rău.
‎Fii sincer.
‎Da, Padma.
‎Eu am greșit cu Sophie. Ginny a zis ‎să fiu sinceră și ne-am împăcat.
‎Așa ți-a zis Ginny?
‎Iubi!
‎Deci? Cum ți se pare?
‎Nu știu.
‎Mă rog…
‎Bine, înțeleg. Acum ești meseriașă.
‎Ba nu sunt. ‎Meseriașii nu spun că sunt meseriași.
‎Iau notițe. Trebuie să fiu meseriaș.
‎Ce altceva se întâmplă?
‎- Mama e psihopată. ‎- Ia vezi!
‎- Tu știai că are o soră? ‎- Ai cunoscut-o pe Maddie?
‎Știai că părinții ei trăiesc?
‎Se pare că am bunici de care nu știam.
‎Nu-i corect să ții un copil ‎departe de bunici.
‎Uite ce-i, înțeleg.
‎Știu, dar i-am cunoscut pe bunicii tăi ‎și pentru Georgia chiar sunt morți.
‎A făcut totul ‎ca să fie o mamă cât putea de bună.
‎Te iubește mai mult decât orice
‎și eu la fel.
‎- Bine, am înțeles, dar e nebună. ‎- Haide!
‎Serios, vrei să spui că nu-i nebună?
‎Bine, n-o să spun asta.
‎Da, e dusă cu pluta,
‎dar e genul de nebună ‎pe care o vrei de partea ta.
‎Dacă acasă e acolo unde ți-e inima, ‎fiind călător,
‎casa mea e nomadă.
‎Statică diasporă, ‎șochează-mă cu amintirile astea.
‎Le simt pe toate.
‎Nu pot să sufăr când are dreptate.
‎Îmi iau casa cu mine, ‎n-aș putea fi singur niciodată.
‎Ca imigrant, sunt întotdeauna acasă, ‎sunt întotdeauna… acasă.
‎Sper ca lumea întreagă ‎să simtă ce simt eu.
‎Iubirea lor e una la milion.
‎Știu că inima mea nu e casă, ‎dar e casa mea.
‎E casa mea.
‎Ești… casa mea.
‎Îți place?
‎De ce a mers?
‎- Fiindcă are o viață mișto? ‎- Fiindcă a vorbit din inimă.
‎Dacă altcineva îți poate rosti adevărul, ‎nu-i al tău.
‎Eseul.
‎Mă bucur că îți place în Wellsbury ‎și că ai prieteni,
‎dar crești și trebuie ‎să-ți spui propria poveste, nu?
‎Ce e, fetițo?
‎Cât stai de data asta?
‎Am dată de expirare pe spate sau…
‎Tată…
‎Am nevoie de tine.
‎O echilibrezi pe mama.
‎Vreau să fii aproape.
‎Nu vreau să recădeți în vechile tipare.
‎Despre ce vorbești?
‎Nu vă puteți rezista și apoi ‎se întâmplă ceva și trebuie să pleci.
‎Acum vreau să rămâi mai mult.
‎Salut!
‎Eu sunt Zion,
‎tatăl ei.
‎Eu și fetița mea
‎mergem cu cortul și frigem bezele.
‎Are degetele lipicioase.
‎„Tată, curăță-mă!”
‎Și o curăț.
‎Eu și fetița mea străbatem Marele Canion.
‎Ea obosește.
‎„Tată, vreau să mă duci în brațe.”
‎Și o duc.
‎Eu și fetița mea avem ‎un joc numit Covorul magic.
‎O ridic, o învârt, o pun jos.
‎„Tată, mai fă o dată Covorul Magic!” ‎Și îl fac.
‎„Tată, mai fă Covorul Magic!” Și îl fac.
‎„Tată, mai fă o dată Covorul Magic!”
‎Și îl fac, îl fac, îl fac!
‎Fetița mea nu mai e chiar o fetiță.
‎Vrea să facă ea totul.
‎„Tată, nu știi despre ce vorbești.”
‎„Tată, nu înțelegi.”
‎„Tată, fii de gașcă.”
‎Fetița mea crește.
‎Ce-i trebuie de la tatăl ei?
‎„Tată… vreau să rămâi aproape.”
‎Și rămân.
‎Și tipul care a recitat tot ‎în pentametru iambic?
‎A fost incredibil!
‎V-ați distrat?
‎Am fost la un spectacol de poezie ‎în Boston. A fost o nebunie cap-coadă!
‎A urcat și tata pe scenă. ‎Întâi am crezut că mor,
‎dar trebuia să-l auzi.
‎A recitat o poezie întreagă ‎despre a fi tată.
‎Langston Hughes în geacă de piele. ‎A fost înălțător.
‎Așa sună.
‎Să știi că și eu am avut ‎o seară înălțătoare.
‎Poate recit și eu o poezie despre asta!
‎Să vedem.
‎A fi mamă.
‎Spăl rufe.
‎Detergent fără parfum, ‎pentru piele sensibilă.
‎Deodată, o față la fereastră!
‎Trădare!
‎Dezamăgire! Îngrijorare, mânie.
‎Mânie intensă. Furie turbată.
‎Întrebări.
‎Atâtea întrebări!
‎Ce caută un musafir străin la fereastra ‎fiicei mele de 16 ani, în toiul nopții?
‎De cât timp se întâmplă asta?
‎Oare fac sex?
‎Oare se protejează?
‎Nu are iubit? Ce naiba se întâmplă?
‎Mânie!
‎Furie!
‎A fi mamă.
‎N-a fost rău deloc.
‎Ce… și nu pot sublinia destul,
‎ce dracu' caută Marcus Baker ‎la fereastra ta?
‎Suntem prieteni! Nu-i mare scofală.
‎- Nu înțelegi! ‎- …înțelegi.
‎Nu se întâmplă nimic. ‎De ce faci caz de asta?
‎Maxine știe?
‎Hunter știe ‎că Marcus o face pe Omul-Păianjen?
‎Bună, ciob! Îți prezint oala spartă. ‎O să vă plăceți.
‎Ce înseamnă asta?
‎E clar că e ceva între voi doi. ‎Eu și Austin am văzut. Pariez că și Paul.
‎Sunt doar prietenă cu Marcus.
‎Mă înțelege și îl înțeleg. Asta-i tot! ‎Și de acum îmi spăl singură rufele!
‎Asta se vrea o amenințare?
‎N-ai decât!
‎- Spală-le! Să te văd! ‎- Ești cea mai rea mamă din lume.
‎Nu vorbi așa cu mama ta.
‎- Merită să o respecți. ‎- Da, respectă-mă, mucoaso!
‎- Te urăsc! ‎- Eu te urăsc mai mult!
‎Să nu faci copii! Nu-ți recomand.
‎Cred că ai reacționat bine.
‎Bine, cred că n-ai reacționat oribil.
‎Deci…
‎Ce e?
‎Nu! Serios? Acum?
‎Când sunt o umbră ‎a omului plin de viață care eram?
‎Am avut dreptate.
‎Te urăsc mai mult ca pe ea.
‎„Știu tot ce mișcă în casa asta!”
‎„Văd tot. Știu tot. Sunt Sauron. ‎Sunt deochiul. Sunt Dumnezeu!”
‎Sper că nu face sex cu el.
‎Se transformă în femeie. N-o putem opri.
‎O să fac și sex, și greșeli. ‎Trebuie s-o încurajăm.
‎Nu s-o facem de rușine.
‎Scuză-mă! Mai zi-mi de ce fiica ‎pe care am făcut-o în adolescență
‎ar trebui încurajată să facă greșeli.
‎- Bine că i-am luat contraceptive. ‎- Așa faci mereu.
‎Vrei să-i controlezi pe toți.
‎Nu pe toți.
‎Nu-mi pasă ce face Ryan Reynolds.
‎Mi-e dor de asta.
‎Trebuie să dorm.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎- Pa, mamă. ‎- O zi bună!
‎Și ăsta e locul care mă definește:
‎acasă, cu familia și chitara mea.
‎Urmează Ginny Miller.
‎În copilărie, credeam că…
‎În copilărie, credeam ‎că oamenii se nasc cu capul înclinat,
‎căci doar așa se uitau la mine.
‎Casete…
‎Bifezi una, bifezi alta.
‎Oamenii nu știu. Ei nu-s ‎o adâncitură între straturi, ca mine.
‎Nu se gândesc și se răzgândesc ‎și nu trebuie să aleagă…
‎ce parte a mea e potrivită azi?
‎Ce fațetă a mea va jigni mai puțin ‎și se va integra mai mult,
‎va avea succes ascunzând alta, ‎ca un comutator de însușiri
‎care îmi decide soarta ‎și mă face tot timpul impostoare?
‎Mereu pierdută, mereu întrebând încotro,
‎lumea arată spre mine ca o sperietoare.
‎Ca niște tornade, ‎suflându-mă încotro bate vântul.
‎Ei bine, Dorothy nu vrea să se joace azi.
‎Se pregătește pentru bac.
‎Doar testul grilă.
‎Caseta e goală, mă fixează ‎și mă provoacă să fac o alegere.
‎Sunt specialistă în casete.
‎Viața mea întreagă încape într-una ‎și am dezvoltat o adevărată știință.
‎Îmi pot îngrămădi ‎toată identitatea într-o oră,
‎fiindcă unde-s rădăcini, e putere, ‎dar ale mele sunt superficiale.
‎Sângele meu curge ca apa și uleiul, ‎refuzând să se amestece.
‎Cărțile vechi ale tatei, ‎citite în colțuri secrete.
‎Obiectivul care prinde tot ce-mi amintesc ‎într-un flash pentru când voi uita.
‎Bricheta de la care a pornit focul.
‎Toate încap într-o casetă, ‎gata de dus din ușă în ușă.
‎Dar nu e o casetă ‎de care cere vreodată cineva.
‎Atâtea linii în nisip, ‎atâtea putințe și neputințe.
‎Văd ambele lumi atât de clar,
‎dar le ocolesc și le sar și dansez ‎și cad între ele, mereu nevăzută.
‎Locul meu e în spațiul dintre ele.
‎Bifați tot ce se potrivește.
‎Dumnezeule!
‎Hei!
‎A câștigat…
‎Hunter Chen.
‎Te-a nedreptățit.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Nu-mi porți pică? ‎- Nu, e în regulă.
‎Super.
‎Vii?
‎Ia-o înainte.
‎Înainte să spui ceva…
‎Eseul lui a fost bine ritmat, ‎cu introducere, cuprins și încheiere,
‎și se potrivește ‎cu ce se premiază la nivel regional.
‎Am avut introducere, cuprins și încheiere.
‎Al tău a fost bun, nu înțelege greșit. ‎Dar a fost… prea neconvențional.
‎Nu-mi iese deloc.
‎Dă-mi să văd.
‎E așa…
‎Da.
‎Ce e?
‎Dacă mă blochez pe scenă ‎și mă fac de râs îngrozitor?
‎Am un atac de anxietate, pe bune.
‎Nu.
‎O să fii incredibilă.
‎Sigur avem voie să fim aici?
‎Sunt doar agitat.
‎Mama ta mă cam sperie.
‎Crede că știe tot, dar habar n-are. ‎Nu știe ce-i cu mine, cu viața mea.
‎Bine.
‎Dar… nu e și tatăl tău aici?
‎Poate ar trebui să mergem jos.
‎Ce înseamnă „prea neconvențional”?
‎Trebuia să câștig. Gitten e rasist, clar.
‎Nu crezi că meritam să câștig?
‎Al tău a fost de impact.
‎Mi-a plăcut.
‎Crede-mă, înțeleg. ‎Dar tema era să scriem un eseu
‎și n-ai făcut asta.
‎A fost neconvențional.
‎Acum ești de partea lui Gitten? ‎Vorbești serios?
‎Zic doar ‎că, dacă îți pasă atât de mult de el
‎și ce crede despre tine,
‎de ce faci scene la ora lui?
‎Trebuie să vorbesc fiindcă sunt om. ‎Am ceva de spus.
‎Bine.
‎- Ești artist. Ar trebui să înțelegi. ‎- Da, exact.
‎N-am venit cu un cântec.
‎E pentru supraviețuire. Țin capul jos.
‎- Fac ceea ce mi se cere. ‎- Și ești mândru de asta?
‎De ce nu pot fi cine sunt?
‎- Fiindcă ești jumătate taiwanez. ‎- Exact.
‎Nu sunt alb curat, ‎deci Gitten nu e rasist.
‎Nu în același fel ‎în care nu-s eu curat albă.
‎Asiaticii sunt considerați toți ‎genii talentate și copii-minune.
‎Femeile de culoare ‎sunt proaste, leneșe, agresive.
‎- Brodie nu-ți întinde pumnul. ‎- Știi cum e să fii taiwanez?
‎Trebuie să fac armată la 19 ani, ‎fiindcă sunt băiat.
‎Sau renunț la cetățenie, ‎fiindcă am noroc că-s american.
‎Dar aș fugi de armată ‎și aș fi un papă-lapte american.
‎Când m-am dus în Taiwan, mi-am zis: ‎„Uau! În sfârșit, poporul meu.”
‎Dar m-am trezit brutal la realitate:
‎„Nu, nici aici nu e locul tău.”
‎Habar n-ai cum e să fii în locul meu.
‎Scuză-mă. Nu merge ‎cu imaginea de chitarist mișto?
‎Am muncit mult la eseu ‎și am respectat regulile.
‎Chiar crezi că, dacă le respectam, ‎aș fi putut câștiga?
‎Nu pricepi! Ești mai aproape ‎de a fi alb decât pot fi eu!
‎Împreună, facem un alb!
‎Mănânci cheeseburgeri și nu știi chineză ‎nici cât mine. Abia dacă ești asiatic!
‎Îmi pare rău că nu-s destul de chinez,
‎dar nu te-am văzut mâncând pui Jerk.
‎Și Brodie dă din fund mai bine decât tine.
‎Și mi-a plăcut poezia ta, ‎dar puteai să mai lucrezi la ritm.
‎Deci cât de neagră ești?
‎Poftim?
‎Ce?
‎Serios, ce?
‎Dacă vrei să jucăm jocul ăsta, haide.
‎Olimpiada Oprimării. Să-i dăm drumul!
‎Mi-ai cunoscut familia.
‎Am plecat.
‎Îmi văd chipul în imaginea ta
‎E o metaforă ‎Pentru mai mult decât pot spune
‎Îmi vindecă sufletul
‎Să te simt atât de aproape ‎Vrei să mă…
‎Tată, termină.
‎Ce e, ursuleț gumat?
‎Nimic.
‎Hunter a câștigat concursul, ‎iar eu sunt în urmă la toate
‎și e imposibil să recuperez ‎și mama nu m-a dus la destule activități.
‎- Deci e vina mamei tale? ‎- Da.
‎- Care-i de fapt problema? ‎- Ești negru.
‎- Sunt negru? ‎- Și mama e albă și eu sunt…
‎Virginia Miller.
‎Minunat!
‎N-o să știu niciodată ‎cum e să te descurci în lumea ta
‎și nici mama ta,
‎dar n-o să fii fericită ‎până nu accepți că ești cine ești.
‎- De asta, poemul tău e artă adevărată. ‎- Da?
‎Uau, văd multe lucrări de-ale mele aici.
‎Mai puțin aia.
‎E tare!
‎Cine a făcut-o?
‎ABBY: BLUE FARM. ACUM. SOS.
‎Bună, străino! Ce mai faci?
‎Știți de ce ne-a chemat?
‎S-ar putea să știu.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Părinții mei divorțează.
‎- Ce? ‎- Doamne!
‎- Nu. ‎- Îmi pare rău.
‎Da. Tata s-a mutat de acasă ieri.
‎Rahat!
‎Îmi pare rău, Abby.
‎Știu pe pielea mea ce nasol e.
‎Ești bine?
‎Nu, nu sunt bine.
‎M-ați abandonat cu totul.
‎A fost o săptămână îngrozitoare,
‎aveam nevoie de voi.
‎Aveam nevoie de voi ‎și ați fost prea ocupate.
‎Nu sunteți prietene bune.
‎Și asta? MANG?
‎MANG nu mai există, deci…
‎Îmi pare rău,
‎dar și eu am avut pe cap ‎chestii de familie.
‎Nu e tot timpul vorba numai de tine.
‎Da, și eu am făcut sex.
‎Du-te dracului, Ginny!
‎Uneori ești o afurisită, Abby.
‎Eu n-o să fac asta.
‎Îmi pare tare rău!
‎Norah, nu e mama ta?
‎Bev, spune-ne ce ți-a spus fiica ta.
‎Asistenta primarului sau iubita,
‎am pierdut șirul… are arme în casă.
‎Norah a fost îngrozită.
‎Oare Georgia mi-a zis mie, mama lui Norah,
‎că are arme în casă? Nu.
‎E riscant!
‎Am implorat-o să nu dea interviul.
‎Nu trebuia să-i spun de arme. ‎Trebuia să știu că o să facă urât.
‎Uite, de asta v-am evitat.
‎Nu te condamn că ești supărată. ‎Îmi pare foarte rău.
‎Îmi trag o palmă dacă vrei!
‎Sta… Scuze, stai puțin.
‎Ai făcut sex?
‎Ce?
‎Da!
‎Ce ai pentru mine?
‎OMAG OTRĂVITOR (ACONIT)
‎E O PLANTĂ OTRĂVITOARE
‎PROVOACĂ INSUFICIENȚĂ CARDIACĂ
‎Amber Lynn.
‎Da.
‎Am găsit ceva.
‎N-ați ghici în veci.
‎Vrei gheață?
‎Gheață? Da, te rog.
‎Iubi, e ‎Comoara națională!
‎Declarația!
‎Bună! Am finalizat temele de discuție.
‎Da…
‎Trebuie să vorbim.
‎Bine.
‎- N-ar trebui să vii astă-seară. ‎- De ce?
‎O armă, Georgia, într-o casă cu copii.
‎Ce-a fost în capul tău? ‎Știi că sunt pentru controlul armelor.
‎- Sunt femeie și stau singură. ‎- Așa e.
‎Dar ești oglinda mea. Lucrezi cu mine. ‎Ești implicată în campania mea.
‎- Asta-i tot ce sunt? ‎- Nu.
‎Ești mai mult, ceea ce agravează totul.
‎Nu e personal și îmi pare rău, ‎dar dacă vii la strângerea de fonduri,
‎oamenii nu vor dona ‎și nu pot să-mi permit.
‎Ca șef, îți spun să stai acasă.
‎Și ca iubit?
‎Ca iubit, ‎vreau să nu-mi mai ascunzi nimic.
‎Nu mai suntem în Sud.
‎Nu e amuzant.
‎Îmi pare rău. Ai dreptate.
‎N-am ce căuta aici. Pe cine amăgeam? ‎Nu-s mamă de Wellsbury.
‎Nu-i lăsa să-ți facă asta!
‎Ai sărit cu motocicleta ‎peste un aligator. Poți face orice.
‎Abby mi-a dat o palmă în seara asta.
‎Chiar s-a…
‎Ginny?
‎Pot să intru?
‎Dorm.
‎Ginny, trebuie să vorbim.
‎Haide! Vorbește cu mine.
‎Te rog!
‎Du-te și trage-i-o mamei. Pot aștepta.
‎- Ginny? ‎- Iisuse!
‎De când stai acolo?
‎Ce faci?
‎De ce ai venit, Marcus?
‎- Eu… ‎- Mama avea dreptate.
‎Asta…
‎nu e ceva real.
‎Nu e sănătos.
‎Falsa prietenie, ‎cu tensiunea sexuală și secretele…
‎- E nașpa. ‎- Ginny…
‎Nu! Vorbesc serios.
‎Dovedește-mi că greșesc. Ce vrei să spui?
‎Cred că te iubesc.
‎Ba nu.
‎Ce făceai adineaori?
‎Nu pot să cred ce mult te plăceam.
‎Pândești mereu la geamul meu ca un fraier.
‎N-o să te las să-mi faci rău ‎cum i-ai făcut Padmei, da?
‎Știi care e problema ta, Marcus?
‎Problema ta e ‎că ești incapabil de ceva real.
‎Ești o glumă!
‎Acum cară-te!
‎Ești încet la minte?
‎Am zis să te cari. ‎Ce anume nu înțelegi din asta?
‎Nu mai veni!
‎Durerea…
‎poate fi copleșitoare.
‎În copilărie, m-am simțit schilodită, ‎mută, rătăcită.
‎Eu nu contez.
‎N-am contat niciodată.
‎Bineînțeles că îmi fac rău.
‎Când nu ai voce, trebuie să țipi cumva.
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum