EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Paul Randolph vil ha deg til å tro at han er en hederlig borger av Wellsbury,
men Paul Randolph har et forhold til en kvinne på kontoret sitt.
Cynthia Fuller er en samfunnsstøtte.
Hun vet hva byen trenger.
Å stemme på Cynthia er å stemme på en borgermester som bryr seg.
Jeg heter Cynthia Fuller. Jeg godkjenner denne meldingen.
-Vel, det skjedde. -Det er et grusomt bilde av meg.
Innsamlingsmiddagen nærmer seg, så la oss fokusere på den.
Skal vi la henne slippe unna? Det var et personlig angrep.
Det er politikk. Det er valg om to uker.
Vi må holde oss til budskapet.
-Når de går lavt, går vi høyt. -Nei, vi går lavere.
Starter en brann, røyker dem ut.
Det skal vi ikke. Vi holder hodet høyt, ser framover,
og finner en måte å snu dette på.
Mottatt.
Cynthia er utrolig.
Mamma har jobbet så hardt.
Jeg har aldri sett henne bry seg så mye om en jobb før.
Er så stolt av henne, og så kommer B-en med sånn D?
Bitch, dritt. Jeg er helt enig.
Vent. Drama.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro lenger.
Jeg føler at jeg ikke betyr noe for deg. Liker du meg?
-Du vet at jeg liker deg. -Nei.
Jeg sa det jo. Jeg klarer ikke dette.
Hva da? Denne samtalen?
Eller å ligge med meg uten forpliktelse? Hva er det du ikke klarer?
Alt sammen.
Beklager.
Faen.
Det er farlig å ikke være på vakt.
Jeg ser hva som skjer med mamma og pappa når de møtes.
Det er aldri bra.
Det ender alltid med smerte.
Jeg er så stressa.
Jeg har elveblest på irriterende steder. Ikke gøy.
Tanken på å gjøre frivillighetsarbeid,
på toppen av lekser og skole og øving,
gir meg lyst til å bli til kjøttfarse.
Jeg skjønner.
Med fotball, 3SB og undervisning er jeg utbrent.
-Faen, dere er travle. -Ikke egentlig. Helt vanlig.
Bare ting for college, noe som er meningsløst.
Alt vil være ubrukelig når jorda imploderer om 30 år.
For college?
Frivillighetsarbeid i Peru og konkurranse i forretningsideer…
-Hun snakker om meg. Jeg gjorde alt det. -Hva har du gjort?
Å herre.
Fløyte, fransk, piano, landhockey, basket, fotball, stepping,
ballett, hiphop, jazz, keramikk…
…karate og teater.
Stille, takk. Sett dere.
Jeg har en kunngjøring.
Vi skal delta i den nasjonale Pulitzer-essaykonkurransen for unge.
Temaet er: "Hvor føler du at du hører hjemme?"
En av dere deltar i den regionale konkurransen.
Dette er perfekt for collegesøknadene deres. Ja, Maxine?
Hva om du bare føler deg hjemme i et mørkt rom mens du ser på The Office?
-Må du fortsatt skrive essayet? -Ja.
Herregud. Han er her.
Du har panikk. Pust dypt.
-Jeg har aldri drevet med karate. -Det går bra.
Ok.
Du snakker flytende koreansk og spiller piano.
Det går bra.
Ok. Jeg må vinne essaykonkurransen.
PAPPA LIKER DU HØSTEN?
-Hva vil faren din? -Jeg vet ikke. Se på løv.
Gripe dagen og lukte på roser. Han og mamma skjønner ikke.
De meldte meg ikke på karate.
Du må gi slipp på denne karate-greia.
-Nei. -Har dere sett Norah?
Hun har bare blitt borte.
Ikke like borte som Max, som har forsvunnet helt.
Max har for mye å gjøre, så hun har et nervøst sammenbrudd.
Nettopp.
Det er det som skjer når du får kjæreste. Du forsvinner helt… for vennene dine.
Jeg skal date deg, hvis du er ensom.
-Du kan suge meg. -Dra til helvete, Press.
Abs, går det bra?
Ja. Det går bra.
Helt fin. Moro. Har bare…
Har bare en dårlig dag.
Noen dager er diamanter, noen bare steiner.
-Takk for det, Konfutse. -Jeg hater dere alle.
Ginny er min eneste venn i nøden.
Ok. Vil du snakke om det?
ER KALDT HER. BRA JEG TOK MED JAKKE
Herregud. Han er her.
Ok. Omtanken for meg i nødens stund var kortlivet.
Pappa!
Hei!
Tenk at du er her.
Se på deg, så voksen.
Hvem er vennen din?
-Dette er Hunter, kjæresten min. -Kjæreste?
Hei, Mr. Miller.
-Kall meg Zion. Hyggelig å møte deg. -Zion, ja.
Vil du sitte på hjem? Har sykkelen.
Jeg har savnet sykkelen. Ja, det gjør vi. Takk.
Vi ses i morgen.
-Ja. -Ok, flott.
Så, kjæreste?
Du er ikke en unge lenger, er du vel?
Fin lyd i motoren!
Marcus, dette er faren min.
-Hyggelig. -Zion.
Derfor kunne du kjøre.
Ok.
-Zion! -Hei, småen.
Hei.
Kom hit.
Hei. Takk for gjerdet.
Hei, knupp.
Fin kjole.
Veldig uformell. Passer til årstiden.
Dette er nepalske terninger av bein.
Kult.
Memoarene til sherpa Ang Tharkay.
En av de mest berømte Mount Everest-guidene.
-Fengslende lesning. -Noen av ordene er understreket.
-Er det en kode? -Nei.
Så, jeg tar forsert engelsk, og vi skal delta i en essaykonkurranse,
om hvor vi føler oss hjemme. Jeg skal skrive om Wellsbury.
-Så du liker deg her? -Og jeg stakk noen i hånda.
Ja vel…
Kan vi lage teppefort i kveld?
Mamma dater noen.
Virkelig?
-En bra fyr? -Ja.
Han er det.
Ja, kompis. Vi kan lage et teppefort. Gå og hent teppene dine.
Jeg skal hjelpe deg.
Så hva er greia med Ginny og gutten på andre siden av gata?
Hvem, Marcus?
Jeg kjente vibber. Det er noe på gang der.
-Hva? -Du har ingen anelse.
Hun har kjæreste. De er nusselige.
Ja, Hunter. Jeg møtte ham også.
Jeg ville visst om Ginny og Marcus. Jeg vet alt som skjer her i huset.
Jeg er som Saurons øye. Jeg ser alt.
Og Raquelle?
Vi gjorde det slutt.
-Det var synd. -Ja.
Hva kan en gjøre?
Teppefort!
Du… Ok, kom igjen.
Får du ikke sove?
-Så pappa er tilbake. -Er han? Det la jeg ikke merke til.
Bare ikke gjør noe dumt, mamma.
-Hva mener du? -Hva mener du?
Gå inn i lyset.
Du liker det.
-Bare vær forsiktig. -Jeg er alltid forsiktig.
Og hele byen følger med på deg på grunn av kampanjen.
-Du så reklamen. -Og så er det Paul.
Vi liker Paul.
Vi liker Paul veldig godt.
Jeg har aldri sett deg så glad.
Denne jobben, denne byen…
Så normalt som dette har det aldri vært.
-Kanskje vi kan prøve å holde det sånn? -Hva skal det bety?
Vi vet begge at du ligger her hos meg, så du ikke går til pappa.
Det vet vi ikke.
Kan han få være faren min istedenfor eksen din?
Du har ingenting å bekymre deg for når det gjelder faren din og meg.
Jeg lover, ok?
Jeg må si at dere nygifte ser veldig glade ut.
Uten ham ville ikke Ginny og jeg hatt et hjem. Han reddet oss.
-Alt er i orden. Jeg finner veien ut selv. -Er det alt? Er vi ferdige?
Siden du ble arrestert, har du endret mye for datteren din.
Jeg skal understreke det i den endelige rapporten.
Takk. Det er en lettelse.
Jeg sa jeg skulle ta vare på deg, Mrs. Anthony Greene.
-Hvor skal du? -Ut.
Jeg vil helst at du blir her hos meg.
Jeg har ikke forlatt hotellet på tre dager. Jeg går fra vettet.
Jeg kan alltids be sosialarbeideren komme tilbake.
Ok, bra.
Vi var på den siste Ringenes herre-filmen,
og det skjer mye i denne, så vi må se den to ganger.
Ok, jeg går tilbake…
"Livet endret seg da jeg flyttet til Utopia
der kreativitet og empati blomstrer…
Det er i Wellsbury jeg hører hjemme."
Vel, det er…
…definitivt godt skrevet.
-Hva? Hva er galt med det? -Er det sant?
Er det her du føler at du hører hjemme?
Det er et essay, og dette kan få meg inn på det rette colleget.
-Så det fins et rett college? -Ja.
Ikke ta det ille opp. Jeg vet du tok mange ulike kurs
på ulike steder, men det gjøres ikke sånn her.
Det går fint.
-Hvordan kan det bli bedre? -La meg tenke på det.
Paul Randolph har ikke barn.
Hvordan kan vi stole på ham når det gjelder familie og utdanning?
Bare fordi han dater en kvinne som har barn med to ulike menn?
-Tok deg. -Jeg heter Cynthia Fuller, og…
Ok, det der var unødvendig. Hvordan påvirker dette oss?
Siden lanseringen av Cynthias svertekampanje
har historielaget og unitarkirken trukket seg fra innsamlingsmiddagen.
-Seriøst? -Nei, jeg forteller en morsom vits.
Ok.
Hei. Går det bra?
Zion er i byen, Ginnys far.
Zion.
Herr Pingvin.
Han bor hos oss.
På sofaen.
Ok. Skal jeg bekymre meg?
Nei.
Jeg stoler på deg.
Ok.
-Gleder meg til å treffe ham. -Hva sa du?
Vel, han er faren til Ginny, en del av livet ditt.
Jeg burde møte ham. Er det noe problem med det?
Nei. Ikke noe problem.
Høres gøy ut.
-Vi finner på noe. -Bra.
Middag i kveld?
Middag? I kveld?
Ja. Hvorfor ikke?
-Hvorfor ikke? Ok. -Og, Georgia…
…kan du lukke døra på vei ut?
-Ja. -Flott.
Din kjærlighet varmer opp denne kalde cellen.
-"Et gitter er alt som skiller oss." -Og når jeg slipper ut?
Vil…
"Vil verden utenfor forstå…"
"Vil verden utenfor forstå."
-Greit, faen. -Jepp.
Denne begrunnelsen eksemplifiserer…
For stivt.
Ok, jeg må gå til timen.
Dette klarer du.
Hei, fremmede.
Er dere klare for MANG-tid på Blue Farm i kveld?
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke replikkene utenat, og er etter i alle fag.
Ok. Hva med deg, Norah?
Å ja, det var sant. Norah er ikke her.
Hva har det blitt av oss, MANG?
Føkk meg. Dette klarer jeg ikke. Vær så snill, Gud.
-Elsker dere, mener det. -Hater deg, tuller.
Dette ser flott ut.
Det gjør det. Zion er en god kokk. Det er Paul også.
Paul lagde frokost. Veldig godt.
Så, Zion, du er fotograf?
Det òg. Jeg hater å definere meg selv ved det jeg tilfeldigvis gjør en dag.
Det er også greit å ha én rolle.
Noen foretrekker det hvis jobben er viktig nok.
Så, Paul, hvordan er det å være borgermester i denne utopien?
Jeg elsker det. Jeg håper jeg får fortsette med det etter valget.
-Hva fotograferer du nå? -Jeg jobber med boka mi.
-Bok? -Ja, jeg fikk en bokavtale.
Zion, det er fantastisk.
Det er en stund siden nå. Sa ikke Ginny det?
Hva? Du spør aldri om pappa.
Det er utrolig. Gratulerer.
Hva er den om?
Raute-folket i Nepal.
Det siste nomadefolket som forflytter seg månedlig.
Fascinerende kultur. Jeg bodde hos dem i fem måneder.
Jeg kjenner området. Vest, ikke sant?
-Har du vært der? -Ja, jeg gikk fottur i Himalaya.
-Hvilken rute? -Annapurna.
Snowman.
Har du gått Snowman? Å fa… Det er rått.
Det er 25 dager på Himalayas rygg, det er…
-Kult. -Ja. Jøss.
-Vil du se teppefortet vårt? -Hva skjer?
Det vil jeg absolutt.
Kom igjen. Kom!
-Dette er vårt beste så langt. -Dette er kult.
De skal se på teppefortet.
Ok.
-Sikker på at du ikke vil bli? -Nei, du har fullt hus.
Hei.
Er alt i orden med oss to?
Ja.
Absolutt.
-God natt. -God natt.
Jeg liker ham.
-Hva skal dere? -Finne ut hvor hun hører hjemme.
Kryptisk og irriterende.
Hei, du.
Hvordan går det?
Har han flyttet ut?
Vi er glad i deg, begge to.
Kult. Veldig bra psykologing.
-Det vil ikke bli så annerledes. -Det er drittpreik.
Abigail…
NOEN SOM VIL HENGE I KVELD?
Dette er det vanskeligste noen har gjort.
Vel, så lenge du ikke er dramatisk.
Hold meg.
Det orker jeg ikke.
Herregud. Det har skjedd en feil. Vi vil ikke ha deg her.
-Hei, Sophie. -Hei, Marcus.
-Vi har stua. -Den er fellesområde.
Marcus, gå.
Han går ikke.
Er alt i orden, Marcus?
Det er ei jente.
-Klarer ikke å slutte å tenke på henne. -Tuller du nå?
Hun vil ikke ha noe med meg å gjøre.
Bare si til Padma at du er en idiot, og at du er lei for det.
Bare vær ærlig.
Ja, Padma.
Jeg var dust mot Sophie, Ginny ba meg være ærlig, og nå er det bra.
Sa Ginny det?
Elskling.
Så, hva syns du?
Jeg vet ikke.
Samme kan det være.
Ok, jeg skjønner. Du er kul nå.
Nei. Kule folk sier ikke at de er kule.
Notert.
Må være kul.
Hva mer er det som foregår?
-Mamma er psykopat. -Hei.
Visste du at hun har en søster?
-Har du møtt Maddie? -Visste du at foreldrene lever?
Jeg har visst besteforeldre jeg aldri visste om.
Det er ikke rettferdig.
Hør her, jeg skjønner.
Jeg vet det, men jeg har møtt dem, og for Georgia er de døde.
Hun gjorde det hun gjorde så hun kunne være en god mor.
Mora di elsker deg mer enn noe annet, og det gjør jeg òg.
-Greit, men hun er gal. -Kom igjen.
Skal du virkelig si at hun ikke er gal?
Jeg skal ikke si det.
Ja, mora di er sprøyte gal,
men hun er den typen gal du vil ha til å slåss for deg.
Hvis hjemme er der hjertet er, er det for meg, en reisende, nomadisk.
Statisk diaspora, gi meg sjokk med disse minnene.
Jeg føler alt.
Jeg hater det når han har rett.
Jeg tar hjemmet med meg, jeg kunne aldri vært alene.
Som innvandrer er jeg alltid hjemme, alltid hjemme.
Jeg håper at verden skal føle det jeg føler.
Deres kjærlighet er enestående.
Hjertet mitt er intet hus, men det er hjemme.
Det er hjemme.
Du er… hjemme.
Likte du det?
-Så hvorfor fungerte det? -Fordi han har et kult liv?
Fordi han snakket fra hjertet.
Hvis andre kan fortelle historien din, er den ikke din.
Essayet.
Jeg er glad du liker Wellsbury og at du har venner,
men du er stor nå, så du må fortelle din egen historie.
Hva er det, jenta mi?
-Hvor lenge blir du denne gangen? -Har jeg en utløpsdato på ryggen?
Pappa…
…jeg trenger deg.
Du er en motvekt til mamma. Jeg vil ha deg her.
Jeg vil ikke at dere gjør samme feil.
Hva snakker du om?
Dere må ha hverandre, og så skjer det noe, og så drar du, bestandig.
Jeg vil ha deg her lenger.
Hva skjer?
Jeg er Zion,
faren hennes.
Den lille jenta mi og jeg,
vi drar på camping og steker marshmallows.
Hun får klissete fingre.
"Pappa, jeg vil at du skal vaske dem."
Så det gjør jeg.
Den lille jenta mi og jeg går tur i Grand Canyon.
Hun blir sliten.
"Pappa, jeg vil du skal bære meg."
Så det gjør jeg.
Den lille jenta mi og jeg har en lek som heter magisk teppetur,
og jeg suser henne opp og rundt og ned. "Pappa, gjør magisk teppetur en gang til!"
Så det gjør jeg. "Pappa, gjør det en gang til!"
Så det gjør jeg, gjør jeg, gjør jeg!
Den lille jenta mi er ikke så liten lenger.
Hun vil gjøre det selv.
"Pappa, du vet ikke hva du snakker om."
"Pappa, du skjønner ikke." "Pappa, vær kul."
Den lille jenta mi er snart voksen.
Hva skal hun med faren sin?
"Pappa… Jeg vil at du skal bli her."
Så det gjør jeg.
Og han fyren som gjorde hele greia i jambisk pentameter?
Det var rått.
Hatt det gøy?
Pappa tok meg med til en slampoesi-greie. Hver eneste opptreden var vanvittig.
Pappa gikk opp på scenen, og først ville jeg bare dø,
men du skulle hørt ham.
Han gjorde et helt stykke om farsrollen.
Langston Hughes i skinnjakke. Veldig inspirerende.
Høres sånn ut.
Jeg hadde også en inspirerende kveld.
Kanskje jeg skulle lage slampoesi om det.
La meg se.
Morsrollen.
Vaske klær.
Vaskemiddel uten parfyme for sensitiv hud.
Plutselig: et ansikt i vinduet!
Svik.
Skuffelse. Bekymring, sinne.
Rødglødende sinne. Raseri.
Spørsmål.
Så mange spørsmål.
Hvorfor klatrer den fremmede gjesten gjennom vinduet
til dattera mi om natta?
Hvor lenge har dette pågått?
Har de sex?
Bruker de beskyttelse?
Har ikke hun en kjæreste? Hva i helvete er det som foregår?
Sinne.
Forbitrelse.
Morsrollen.
Ikke verst.
Hvorfor i helvete klatrer Marcus Baker gjennom vinduet ditt?
Vi er bare venner. Ingen stor sak.
-Du forstår ikke. -Forstår.
Det skjer ingenting. Hvorfor så mye styr?
Vet Maxine det?
Vet Hunter om Marcus og denne lille Spider-Man-vanen?
Se hvem som sitter i glasshus og kaster stein.
Hva skal det bety?
Det er noe på gang mellom dere to. Jeg så det.
Austin så det. Paul så det.
Marcus og jeg er bare venner.
Vi forstår hverandre. Det er alt. Og fra nå av vasker jeg mitt eget tøy.
Skal det være en trussel?
Vær så god.
-Ta klesvasken. Slå deg løs. -Du er verdens verste mor.
Du snakker ikke sånn til mora di.
-Hun fortjener respekt. -Respekter meg, din lille dritt.
-Jeg hater deg. -Jeg hater deg mer.
Ikke få barn. Jeg anbefaler det ikke.
Det håndterte du bra.
Du håndterte det ikke forferdelig.
Så…
Hva?
Nei. Seriøst, nå?
Nå som jeg er en skygge av den jeg en gang var?
Jeg hadde rett.
Jeg hater deg mer enn henne.
"Jeg vet alt som skjer her i huset!"
"Ser alt, vet alt. Jeg er Sauron. Jeg er det onde øyet. Jeg er Gud."
Jeg håper de ikke har sex.
Hun er en ung kvinne nå. Vi kan ikke stoppe det.
Hun har sex, gjør feil. Vi må oppmuntre henne.
Ikke påføre henne skam.
Beklager. Si mer om hvorfor jenta vi fikk da vi var tenåringer
burde oppfordres til å gjøre feil.
-Godt at jeg ga henne p-piller. -Dette gjør du alltid.
Du må kontrollere alle.
Ikke alle.
Jeg blåser i hva Ryan Reynolds gjør.
Jeg savner dette.
Jeg må legge meg.
-God natt. -God natt.
-Ha det, mamma. -Ha en fin dag.
Dette stedet definerer meg best:
Hjemmet mitt med familien min og gitaren min.
Nestemann… Ginny Miller.
Som barn trodde jeg…
Jeg trodde at folk ble født med hodet på skakke,
for det var sånn de så på meg.
Bokser…
…kryss av én, kryss av en til.
Folk vet ikke. De furer ikke mellom lagene slik jeg gjør.
De må ikke vende og vri og avgjøre hva det skal bli…
…hvilken del av meg passer i dag?
Hvilket aspekt av personligheten min vil støte minst og passe mest,
og jobbe og lykkes og skjule tråden, et sentralbord av trekk
som avgjør min skjebne, og jeg er alltid en bedrager?
Er alltid på villspor, spør alltid om veien,
og folk peker ut min vei som fugleskremselet.
Som tornadoer som blåser meg den veien vinden blåser.
Vel, Dorothy vil ikke leke i dag.
Hun prepper til SAT-prøven.
Bare flervalgsprøven.
Boksen er tom, og gløder og nøder meg til å velge én.
Jeg er ekspert på bokser.
Hele livet mitt får plass i den, og jeg har gjort det til en vitenskap.
Jeg kan pakke identiteten min på en time, for der det er røtter,
er det makt, men jeg er bare matjord.
Blodet mitt renner som vann og olje som nekter å feste seg.
Pappas gamle bøker, lest i hemmelige kriker.
Kameraet som låser minnene på et blunk, bevart til den dagen erindringen svikter.
Lighteren som utløste ilden.
Alt får plass i en boks, klar til å bæres fra dør til dør.
Men det er ikke den typen boks folk ber om noen gang.
Så mange linjer i sand, så mange kan ikke og kan.
Jeg ser begge verdener så tydelig,
og jeg hopper og danser og faller imellom, aldri sett.
Jeg hører hjemme i mellomrommene. Kryss av for alle som kan gjelde.
Herregud!
Hallo?
Og vinneren er…
…Hunter Chen.
Du ble snytt.
-Hei. -Hei.
-Du tar det ikke ille opp? -Alt i orden.
Kult.
-Kommer du? -Gå i forveien, du.
Før du sier noe…
Hunters essay hadde god rytme.
Det hadde en begynnelse, en midtre del, en slutt,
og kan vinne på regionalt nivå.
Mitt hadde også det.
Det var svært godt, ikke misforstå meg.
Det var bare… for ukonvensjonelt.
Jeg får det ikke til.
Få se.
Det er bare…
Ja.
Hva?
Hva om jeg får jernteppe på scenen og driter meg ut?
Jeg får helt angst.
Nei.
Du kommer til å være fantastisk.
Sikkert at vi kan være her?
Jeg er bare nervøs. Mora di skremmer meg.
Hun tror hun vet alt. Hun vet ikke noe om meg, livet mitt.
Ok.
Men er ikke faren din her også?
Kanskje vi burde gå ned.
Hva betyr egentlig "for ukonvensjonell"?
Jeg burde ha vunnet. Gitten er rasist.
-Syns du ikke jeg fortjente å vinne? -Stykket ditt var sterkt.
Jeg elsket det.
Tro meg, jeg skjønner, men oppgaven var å skrive et essay,
og det gjorde du ikke. Det var ukonvensjonelt.
Holder du med Gitten? Seriøst?
Jeg sier bare at hvis du er så opptatt av ham
og hva han syns om deg,
hvorfor lager du alltid drama i timen?
Jeg må si ifra fordi jeg er en person, har en stemme.
Ja vel.
-Du er kunstner. Du burde skjønne dette. -Ja, nettopp.
Jeg skrev ikke en sang.
Det handler om overlevelse.
Jeg gjør det jeg blir bedt om.
-Er du stolt av det? -Kan jeg ikke bare være meg?
-Fordi du er halvt taiwansk. -Nettopp.
Ikke helt hvit, så Gitten er ikke helt rasist.
Ikke slik jeg ikke er helt hvit.
Asiater blir ansett for å være begavede genier og vidunderbarn, ok?
Svarte kvinner er dumme, late, sinte.
-Brodie fist-bumper ikke deg. -Vet du hva det vil si å være taiwansk?
Jeg må i militæret når jeg fyller 19 fordi jeg er mann.
Eller oppgi statsborgerskapet, siden jeg er amerikansk òg.
Men da er jeg unnasluntrer og nok en feig, amerikansk dott.
Da jeg dro til Taiwan, tenkte jeg: "Jøss. Endelig. Folka mine."
Men det ble fort klart for meg: "Nei, du hører ikke hjemme her heller."
Du aner ikke hvordan det er for meg.
Passer det ikke med den kule gitarfyren?
Jeg jobbet hardt med essayet og fulgte reglene.
Tror du jeg kunne vunnet hvis jeg bare fulgte reglene?
Du fatter det ikke. Du er hvitere enn jeg noen gang vil bli.
Sammen blir vi én hvit.
Du liker cheeseburgere. Jeg kan mer mandarin enn deg.
Du er knapt asiatisk.
Beklager at jeg ikke er kinesisk nok for deg.
Har aldri sett deg spise jerk-kylling.
Og Brodie er bedre enn deg til å twerke.
Jeg likte diktet ditt, men strofene dine kunne trengt litt mer arbeid.
Så hvor svart er du, egentlig?
-Unnskyld meg? -Hva?
Bokstavelig talt, hva?
For hvis vi skal leke den leken, kjør i vei.
Undertrykkelses-OL. Kom igjen.
Du møtte familien min.
Jeg stikker.
Og jeg ser ansiktet mitt i ditt
Det er en metafor For mer enn jeg kan antyde
Baby, det leger sjelen min
Å kjenne at vi er knyttet sammen Varmer meg…
Pappa, slutt.
Hva er det, gummibjørn?
Ingenting.
Hunter vant konkurransen, og jeg ligger etter i alt.
Det er umulig å holde tritt, og mamma skulle meldt meg på flere ting.
-Så det er din mors feil? -Ja.
-Hva er det egentlig? -Du er svart.
-Er jeg svart? -Mamma er hvit, og jeg er…
Virginia Miller.
Herlig.
Jeg vil aldri vite hvordan det er å navigere i din verden,
og ikke mora di heller,
men du vil aldri bli lykkelig før du godtar at du er du.
-Derfor var diktet ditt ekte kunst. -Var det?
Jøss, jeg ser mye av arbeidet mitt her.
Bortsett fra det der.
Så bra.
Hvem malte det?
BLUE FARM. NÅ. S.O.S.
-Hei, fremmede. Hvor har du vært? -Vet dere hvorfor vi er her?
Jeg tror det.
-Hei. -Hei.
Hei.
-Foreldrene mine skal skilles. -Hva?
-Nei. -Jeg er så lei for det.
Ja. Faren min flyttet ut i går.
Faen.
Jeg er så lei for det, Abby. Jeg vet hvor jævlig det er.
Går det bra?
Nei, det går ikke bra.
Dere sviktet meg totalt.
Jeg har hatt den verste uka i mitt liv,
og jeg trengte dere.
Jeg trengte dere, og dere var for opptatte.
Dere er dårlige venner.
Og dette, MANG?
MANG er dødt, så…
Hei, jeg er lei for det,
men jeg har også hatt en del familiegreier.
Det handler ikke alltid bare om deg.
Ja, og jeg hadde sex.
-Faen ta deg, Ginny. -Du kan være skikkelig bitch, Abby.
Det der gjør jeg ikke.
Unnskyld.
Norah, er ikke det mora di?
Bev, fortell oss hva datteren din sa.
Borgermesterens assistent, eller kjæreste, kan ikke holde styr, har våpen i huset.
Norah var livredd.
Varslet Georgia meg, Norahs mor, om at det var våpen i huset hennes? Nei.
Det er utrygt.
Jeg tryglet henne om å la være.
Jeg skulle ikke fortalt henne om våpnene.
Burde visst at hun ville flippe.
Det er derfor jeg har unngått dere.
Jeg klandrer deg ikke for å være sint på meg. Unnskyld.
Jeg kan godt slå meg selv?
Jeg… Beklager, vent.
Har du hatt sex?
Hva?
Ja!
Hva har du til meg?
TYRIHJELM
ER EN GIFTIG PLANTE
KAN FORÅRSAKE HJERTESVIKT
Amber Lynn.
Jepp. Jeg fant noe.
Det gjetter du aldri.
Vil du ha is?
Is? Ja takk.
Nå viser de National Treasure.
Erklæring.
Hei, diskusjonspunktene er klare.
Ja.
-Vi må snakke sammen. -Ok.
-Du bør ikke komme i kveld. -Hvorfor ikke?
Et våpen, Georgia, i et hus med barn. Hva tenkte du på?
-Du vet jeg er for våpenkontroll. -Jeg bor alene.
Ja, men du gjenspeiler meg nå.
Du jobber på kontoret mitt, i kampanjen min.
-Er det alt jeg er? -Nei.
Du er mye mer, og det gjør dette verre.
Dette er ikke personlig, men hvis du viser deg ved innsamlingen,
kommer ikke folk til å donere.
Så, som sjefen din, ber jeg deg om å bli hjemme.
-Og som kjæresten min? -Da ber jeg deg slutte å skjule ting.
Vi er ikke i Sørstatene lenger.
Det er ikke morsomt.
Beklager. Du har rett.
Jeg hører ikke hjemme her. Jeg er ikke en Wellsbury-mor.
Ikke la ham gjøre det mot deg.
Jeg har sett deg hoppe over en alligator. Du klarer alt.
Abby klappet til meg i kveld.
Det skjedde faktisk…
Ginny?
-Kan jeg komme inn? -Jeg sover.
Vi må snakke sammen.
Kom igjen. Snakk til meg.
Å, vær så snill.
Gå og pul mamma. Jeg kan vente.
-Ginny? -Herregud!
Hvor lenge har du stått der?
Hva gjør du?
Hvorfor er du her, Marcus?
-Jeg… -Mamma hadde rett.
Dette…
…dette er ikke ekte.
Det er ikke sunt.
Dette falske vennskapet med spenninger og hemmeligheter…
-Det suger. -Ginny…
Nei. Jeg mener det.
Bevis at jeg tar feil. Hva vil du si?
Jeg elsker deg.
Nei, det gjør du ikke.
Hva gjorde du i stad?
Jeg fatter ikke at jeg likte deg.
Lurende utenfor vinduet mitt som en taper.
Jeg lar deg ikke føkke meg opp slik du gjorde med Padma.
Vet du hva problemet ditt er?
Problemet ditt er at du ikke er i stand til noe ekte.
Du er en vits. Kom deg ut.
Er du treg?
Gå, sa jeg. Hva er det du ikke forstår?
Ikke kom tilbake!
Smerte…
…kan være overveldende.
I oppveksten følte jeg meg ugyldig, stemmeløs, bortkommen.
Jeg betyr ikke noe.
Det har jeg aldri gjort.
Selvfølgelig skader jeg meg selv.
Har du ingen stemme, må du skrike på ett eller annet vis.
Tekst: Sissel Drag