A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Paul Randolph azt akarja, hogy elhiggyék, ő Wellsbury egy derék polgára,
de Paul Randolphnak viszonya van egy alkalmazottjával.
Cynthia Fuller a közösség oszlopos tagja. Tudja, mi kell a városnak.
Egy szavazat Cynthiára egy szavazat a törődésre.
Cynthia Fuller vagyok, és jóváhagytam ezt az üzenetet.
Hát, ez történt.
Borzasztó ez a kép rólam!
Közeleg az adománygyűjtő vacsora, szóval fókuszáljunk arra, rendben?
Engedjük ezt neki? Személyes támadás volt.
Ez politika. Két hét múlva van a szavazás.
A saját üzenetünknél kell maradnunk.
- Nem süllyedünk a szintjükre. - Hogy ne süllyednénk!
Tüzet rakunk alájuk, kifüstöljük őket.
Nem. Emelt fővel előre tekintünk, és kitaláljuk, hogy fordítsuk a javunkra.
Vettem.
Hihetetlen, amit Cynthia csinál! Anyám kidolgozza a belét.
Soha nem láttam ilyen lelkesnek, mint ezen a munkahelyen.
Büszke vagyok rá, erre ez az „R” ilyen „F”-et tol?
Ribanc, faszságot, vágom.
Várj! Dráma!
Már nem tudom, mit gondoljak, Marcus.
Úgy érzem, nem számítok neked.
- Érzel bármit irántam? - Igen, tudod.
Igazán nem tudom.
Mondtam, hogy nem megy ez.
Mi, ez a beszélgetés? Vagy az, hogy elköteleződés nélkül kavarunk?
- Melyik nem megy? - Egyik se!
Sajnálom.
A francba!
Veszélyes engedni az éberségből.
Látom, min megy át anya és apa, amikor összejönnek.
Sosem alakul jól.
Mindig fájdalom a vége.
Haver, tiszta stresszes vagyok.
Idegesítő helyeken vannak kiütéseim. Elég vacak.
Ha a suliújságnál is önkénteskednem kell
a házi, az iskola és a próbák mellett, akkor inkább ledarálom magam hamburgernek.
Átérzem.
A foci, a 3SZF és a különórák miatt teljesen kiégtem.
- Mennyi programotok van! - Csak átlagos mennyiség.
Ezek az egyetemhez kellenek, ami értelmetlen,
mert a diplomám semmit nem ér majd, ha ég a bolygó.
Az egyetemhez?
Önkénteskedés Peruban és az üzletiterv-verseny első helye…
Rólam beszél. Én csináltam ezeket.
Te milyen plusz órákat csináltál?
Jézusom!
Fuvola, francia, zongora, gyeplabda, kosár, foci, sztepp,
balett, hiphoptánc, jazz, fazekasság,
karate, és színház.
Mindenki üljön a helyére!
Bejelentenivalóm van.
Nevezünk valakit az országos ifjúsági Pulitzer-esszéversenyre.
A téma: „Hol érzed magad a leginkább otthon”?
Egyikőtök továbbjut a regionális versenybe.
Tökéletes az egyetemi felvételihez. Igen, Maxine?
Mi van, ha csak egy sötét szobában érzem jól magam, ahol A hivatalt nézem?
- Akkor is meg kell írni? - Igen.
Istenem, itt van!
Pánikolsz.
Mély levegő!
Sosem karatéztam.
Semmi baj.
Semmi.
Folyékonyan beszélsz koreaiul és tudsz zongorázni.
Nem lesz baj.
Oké. Meg kell nyernem az esszéversenyt.
APA TETSZIK A NEW ENGLAND-I ŐSZ?
Mit akar apád?
Nem tudom. Lombokat nézni.
A mának élni, rózsákat szagolni.
Sem ő, sem anya nem járt egyetemre, és nem küldtek karatéra.
- Engedd már el a karatét! - Nem.
Ti se láttátok Norah-t?
Napok óta nem látta senki.
Maxet meg még kevésbé, ő teljesen eltűnt.
Maxnek tele a naptára, ideg-összeroppanást kapott.
Pontosan ez a helyzet. Ez van, amikor valaki párt talál. Eltűnik a barátai elől.
Ha magányos vagy, járhatunk, Abby!
- Bármikor leszophatsz. - Kapd be, Press!
Abs, jól vagy?
Igen, jól vagyok.
Frankón. Tutin. Csak…
rossz napom van.
Néhány nap gyémánt, néhány csak kő.
- Kösz, Konfuciusz! - Mindnyájatokat utálom.
Csak Ginny marad a szükség órájában.
Oké, akarsz beszélni róla?
APA KICSIT HIDEG. JÓ, HOGY VAN DZSEKIM.
Istenem, itt van!
A figyelem a szükség órájában rövid életű volt.
Apa!
Szia!
El se hiszem, hogy itt vagy!
Hű, hogy megnőttél!
Ki a barátod?
Ő Hunter, a barátom.
A barátod?
Üdv, Mr. Miller.
Szólíts Zionnak! Örvendek.
Zion, oké.
Hazavigyelek? Motorral vagyok.
Hiányzott a motor.
Igen, menjünk!
Köszönöm.
Holnap találkozunk.
- Persze. - Remek.
Szóval, barátod van?
Már nem vagy kölyök, mi, kölyök?
Szépen jár a motor!
Marcus, ő az apám.
Örvendek.
Zion vagyok.
Ezért tudsz motorozni.
Oké.
- Zion! - Szia, kisember!
Szia!
Gyere ide!
Szia!
Köszi a kerítést!
Szia, csillagom!
Szép a ruhád.
Nagyon laza, és illik az időjáráshoz.
Ezek nepáli csontkockák.
Menő!
Ang Tharkay serpa emlékiratai.
Az egyik leghíresebb vezető a Mount Everesten.
- Nagyon olvasmányos. - Pár szó alá van húzva.
Mi az, kód?
Nem.
Apa, irodalomfakultációra járok, és van egy esszéverseny arról,
hogy hol érezzük magunkat leginkább otthon, én Wellsburyről írok.
Szóval jó itt?
Én meg kézen szúrtam valakit!
Oké…
Építhetünk este paplanvárat?
Anya jár valakivel.
Tényleg?
Jó ember?
Igen.
Az.
Igen, pajti. Építhetünk paplanvárat. Hozz paplanokat!
Segítek!
Szóval, mi a helyzet Ginnyvel meg a szomszéd sráccal?
Marcusszal?
Van köztük valami, láttam rajtuk.
- Mi van? - El vagy tévedve.
Az első barátjával jár. Imádni valóak.
Igen, Hunter. Vele is találkoztam.
Tudnám, ha lenne valami Ginny és Marcus közt.
Mindenről tudok, ami a házban történik. Szauron szeme vagyok, mindent látok.
Raquelle hogy van?
Szakítottunk.
- Az kár. - Hát igen.
De ez van.
Paplanvár!
Oké, csináljuk!
Nem tudsz aludni?
Szóval apa visszajött.
Valóban?
Észre se vettem.
Csak ne csinálj hülyeséget, anya!
- Hogy érted? - Hogy érted?
Menj a fény felé!
Élvezed ezt.
- Csak légy óvatos! - Mindig óvatos vagyok.
Ráadásul a kampány miatt rajtad van a város szeme.
Láttad a reklámot.
És ott van Paul.
Kedveljük Pault.
Valóban kedveljük Pault.
Nagyon kedveljük Pault.
Még sosem láttalak ilyen boldognak.
Ez a munkahely, ez a város…
Még sosem álltál ilyen közel a normalitáshoz.
Megpróbálhatnánk így tartani.
Ezt meg hogy érted?
Mindketten tudjuk, azért feküdtél mellém, hogy ne apához menj.
Ezt nem tudhatjuk biztosan.
Nem lehetne most a te exed helyett az én apám?
Nincs miért aggódnod apáddal kapcsolatban, csillagom.
Megígérem, oké?
Meg kell mondjam, boldog házasoknak tűntök.
Nélküle Ginnyvel nem lenne otthonunk. Megmentett minket.
Itt minden rendben van.
- Kitalálok. - Várjon, ennyi az egész? Kész vagyunk?
A letartóztatásod óta jobbra fordult a lányod helyzete.
Ezt egyértelműen leírom az utolsó jelentésemben.
Köszönöm! Ez megkönnyebbülés.
Mondtam, hogy vigyázok rád, Mrs. Anthony Greene.
- Hová mész? - El.
Örülnék, ha itt maradnál velem.
Anthony, három napja nem hagytam el a hotelt.
Megőrülök.
Bármikor visszahívhatom a családügyis nőt.
Oké, remek.
A Gyűrűk Ura utolsó részénél tartottunk,
amiben sok minden történik, szóval kétszer kell megnézni.
Oké, visszateszem…
„Új életre leltem a progresszív utópiában,
ahol virágzik a kreativitás és az együttérzés.
Wellsburyben vagyok a leginkább otthon.”
Nos, ezt…
jól megírtad, az biztos.
Mi az? Mi baj van vele?
Igaz?
Tényleg itt érzed magad a leginkább otthon?
Ez egy esszé, és ha nyerek, az segít a megfelelő egyetemre bejutni.
- Ja, hogy van „megfelelő” egyetem! - Igen.
Ne haragudj, jó, hogy te több helyen tanulgattál,
de itt nem így mennek a dolgok.
Nem haragszom.
Hogy javítanád föl?
Hadd gondoljam át!
Paul Randolph gyermektelen,
hogyan bízhatnánk rá döntéseket a családokról és az oktatásról?
Csak mert a barátnőjének két gyermeke van két különböző apától?
- Jól beszólt! - Cynthia Fuller vagyok…
Oké, ez teljesen indokolatlan volt.
Hogyan hat ez ránk?
Cynthia rágalomhadjáratának a kezdete óta
kifarolt mögülünk a Helytörténeti Társaság és az unitárius egyház is.
- Nem mondod komolyan? - Bárcsak viccelnék!
Oké.
Minden rendben?
Itt van Zion, Ginny apja.
Zion.
Pingvin úr.
Nálam alszik.
A díványon.
Oké. Kell aggódnom emiatt?
Nem.
Megbízom benned.
Oké.
Jó lesz megismerni.
Tessék?
Mármint ő Ginny apja. Az életed része.
Komolyan alakulnak köztünk a dolgok. Megismerném. Baj?
Nem.
Semmi gond.
Jól hangzik.
- Majd kitalálunk valamit. - Remek.
Ma vacsorára ráérek.
Vacsora? Ma?
Aha, miért is ne?
Miért is ne? Rendben.
Ja, és Georgia,
bezárnád kifelé az ajtót?
- Persze. - Remek.
A szerelmed felmelegíti a hideg cellát.
- „Csak ezek a rácsok választhatnak el.” - És ha kijutok?
Meg…
„Megérti majd a külvilág…”
Megérti majd a külvilág?
- Ja, igen. - Aha.
Ez a logika iskolapéldájául szolgál annak…
Túl száraz.
Na megyek órára.
Menni fog.
Sziasztok, idegenek!
Ugye megyünk este MANG-kedni a Blue Farmba?
Én nem, bocsi!
Én még magolok, és minden leckével le vagyok maradva.
És te, Norah?
Ja, hogy Norah itt sincs.
Mi lett velünk, MANG?
Jézusom, segíts! Ez nem megy. Kérlek, istenem.
- Szeretlek, komolyan! - Utállak, vicceltem!
Ez mind remekül néz ki.
Igen, Zion remek szakács.
Paul is az!
Paul csinált reggelit.
Szuper volt.
Szóval, Zion, fotós vagy?
Többek közt. Nem az határoz meg, amit egy adott nap csinálok.
Néha egy szerep is elég.
Van, aki jobban szereti, ha elég fontos a munkája.
Paul, milyen érzés a progresszív utópia polgármesterének lenni?
Imádom. Remélem, a választás után is folytathatom.
- Mit fotózol mostanában? - Igazából a könyvemen dolgozom.
- A könyveden? - Szerződést kaptam.
Zion, ez csodálatos!
Régebben történt. Ginny nem említette?
Mi az? Sosem kérdezel apáról.
Ez hihetetlen! Gratulálok.
Miről szól?
A nepáli Raute népről. Az utolsó nomádok, sehol nem maradnak egy hónapnál tovább.
Lenyűgöző a kultúrájuk. Öt hónapig velük éltem.
- Ismerem a területet. Nyugat-Nepál? - Jártál arra?
Igen, egy Himalája-túrán.
- Ne! Hol? - Az Annapurnán.
- Én a Hóemberen. - Végigmentél a Hóemberen? Az kemény!
Az 25 nap a Himalája gerincén, ez…
- Menő! - Igen.
- Paul, megnézed Zion paplanvárát? - Mi történik?
Muszáj megnéznem!
Nyomás, menjünk!
Ez az eddigi legjobb.
Nagyon király, haver!
A paplanvárba mennek.
Oké.
Biztos nem akarsz maradni?
Nem, telt ház van.
Szia!
Továbbra is minden rendben?
Igen.
Abszolút.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Szimpatikus.
Hova mentek?
Megkeresni, hol érzi otthon magát.
Ez titokzatos és idegesítő.
Szia, kölyök!
Hogy vagy?
Apa végleg kiköltözött?
- Mindketten szeretünk. - Király. Remek pszichológuskodás.
Nem változnak meg nagyon a dolgok.
Ez aztán a kamu!
Abigail…
RÁÉR VALAKI MA ESTE?
Ez a legnehezebb, amit bárki valaha csinált.
Csak túlzásba ne ess!
Ölelj meg!
Nincs erőm Abbyhez.
Istenem, szörnyű hiba történt! Nem akarjuk, hogy itt legyél.
- Szia, Sophie! - Szia, Marcus!
- A miénk a nappali. - Ez közös terület.
Marcus, tűnés!
Nem megy el.
Minden rendben, Marcus?
Egy lány miatt van.
Csak rá tudok gondolni.
Most viccelsz?
Nem hinném, hogy bármit akar tőlem.
Mondd meg Padmának, hogy elcseszted, hülye vagy, és sajnálod.
Légy őszinte!
Ja, Padma.
Barom voltam Sophie-val, de Ginny mondta, hogy legyek őszinte, és bevált.
Ginny ezt mondta?
Kicsim!
Szóval, mit gondolsz?
Nem tudom.
Hidegen hagy.
Ja, értem. Most már menő vagy.
Nem vagyok. Aki menő, nem mondja, hogy menő.
Jegyzetelek.
Fontos a menőség.
Szóval, milyen az élet?
- Anya egy pszichopata. - Hé!
- Tudtad, hogy van egy nővére? - Találkoztál Maddie-vel?
Tudtad, hogy élnek a szülei?
Úgy tűnik, mégis vannak nagyszüleim. Nem fair távol tartani őket az unokáktól.
Nézd, megértem.
De találkoztam a nagyszüleiddel, és Georgia számára halottak.
Mindent azért tett, hogy a lehető legjobb anya legyen.
Anyád mindennél jobban szeret,
és én is.
- Rendben, de ő őrült. - Ne már!
Komolyan azt mondod, hogy nem őrült?
Ezt nem mondom.
Igen, anyád totál őrült,
de az a fajta őrült, akit az oldaladon akarsz tudni.
Ha az otthon az, ahova a szív húz, utazóként
az otthonom nomád.
A diaszpóra statikus, elektromos emlékeket generál.
Az egészet érzem.
Utálom, amikor igaza van.
Magammal viszem az otthonom, soha nem vagyok egyedül.
Bevándorlóként mindig otthon vagyok.
Remélem, a világ is érzi, amit érzek.
A szerelmük egy a millióhoz, ezek tények.
A szívem nem egy ház, de otthonomnak nevezem.
Otthonomnak nevezem.
Otthonomnak nevezlek titeket.
Tetszik?
- Szóval, miért működött? - Mert menő élete van?
Mert a szívéből szólt.
Amit bárki más is elmondhat, az nem a te igazságod.
Az esszé.
Örülök, hogy szereted Wellsburyt és vannak barátaid,
de lassan felnősz, a saját történeted kell elmondanod.
Mi az, kicsim?
Most meddig maradsz?
Lejárati dátum van a hátamon, vagy…
Apa…
Szükségem van rád.
Kiegyensúlyozod anyát. Azt akarom, hogy itt légy.
Ne folytassátok a régi szokásaitokat!
Miről beszélsz?
Bevonzzátok egymást, aztán történik valami, és mindig lelépsz.
Most maradj tovább!
Szevasztok!
Zion vagyok,
az ő apja.
A kislányommal kempingezni járunk és pillecukrot grillezünk.
Maszatos lesz a keze.
„Apa, mosd le!”
Megteszem.
A kislányommal túrázunk a Grand Canyonban.
Elfárad.
„Apa, vigyél!”
Megteszem.
A kislányommal varázsszőnyegeset játszunk,
föl és körbe és le reptetem. „Apa, varázsszőnyegezzünk!”
Megteszem. „Apa, varázsszőnyegezzünk újra!”
Megteszem, megteszem, megteszem.
A kislányom már nem olyan kicsi.
Önmaga akarja csinálni ezeket.
„Apa, nem tudod, miről beszélsz.”
„Apa, nem érted.”
„Apa, légy menő!”
A kislányom felnő.
Mire kell neki az apja?
„Apa, azt akarom, hogy maradj!”
Megteszem.
És az, aki az egészet jambikus pentameterben adta elő?
Őrület volt!
Jól éreztétek magatokat?
Apa slam poetryre vitt Bostonba. Mindegyik előadó észvesztő volt!
Apa is színpadra állt, először azt hittem, elsüllyedek,
de hallanod kellett volna.
Az apaságról rögtönzött egy monológot.
Langston Hughes bőrdzsekiben. Nagyon inspiráló volt.
Annak is hangzik.
Tudod, nekem is inspiráló estém volt.
Tartok róla egy slam poetry-előadást.
Lássuk csak!
Az anyaság.
Készítem a mosást.
Illatosítatlan Tide érzékeny bőrre.
Lám, egy arc az ablakban!
Árulás.
Csalódás. Aggodalom. Harag.
Vérvörös harag. Őrjöngés.
Kérdések.
Megannyi kérdés.
Miért mászik be ez a furcsa látogató éjszaka a 16 éves lányom ablakán?
Mióta folyik ez?
Vajon szexelnek?
Vajon védekeznek?
Nem pasija van a lányomnak? Mi a fene folyik itt?
Düh!
Harag!
Anyaság.
Nem is rossz.
Mégis mi a fenéért mászik be Marcus Baker az ablakodon?
Csak barátok vagyunk. Nem nagy ügy.
- Nem érted! - …érted.
Nincs köztünk semmi. Miért kell felfújni?
Maxine tud erről?
Hunter tud Marcus kis Pókember-különszámáról?
Szia, veréb! Bemutatom a baglyot. Jól kijöttök majd.
Ez meg mit jelent?
Van valami köztetek apával. Láttam. Austin is látta. Tuti, hogy Paul is.
Marcus csak a barátom.
Megértjük egymást. Ennyi.
- És mostantól én mosom a szennyesem! - Ez fenyegetés lenne?
Csak tessék!
- Mosd a szennyesed! - A legrosszabb anya vagy a világon!
Ne beszélj így anyáddal!
- Tiszteletet érdemel. - Igen, tisztelj, te kis pöcs!
Gyűlöllek!
Én jobban gyűlöllek!
Ne legyen gyereked! Nem ajánlom.
Szerintem jól kezelted.
Na jó, lehetett volna rosszabbul.
Szóval…
Mi van?
Ne már! Komolyan, most?
Mikor a régi, színes egyéniségem üres héja vagyok?
Igazam volt.
Jobban gyűlöllek, mint őt.
„Mindenről tudok, ami itt történik.”
„Szauron szeme vagyok, mindent látok. A gonosz szem vagyok. Isten vagyok.”
- Remélem, nem szoktak szexelni a fiúval. - Felnőtt nő lesz. Nincs megállás.
Szexelni, hibázni fog. Bátorítanunk kell. Nem szégyeníthetjük meg emiatt.
Jaj, magyarázd még, miért jó, ha a tiniként összehozott lányunk
minél többet hibázik.
- Jó, hogy fölírattam neki fogamzásgátlót. - Ez a mániád. Mindenkit irányítasz.
Nem mindenkit.
Nem érdekel, Ryan Reynolds mit csinál.
Hiányzik ez.
Le kell feküdnöm.
- Jó éjt! - Jó éjt!
- Szia, anya! - Szép napot!
És ez a hely, ami a legjobban meghatároz, az otthonom a családommal és a gitárommal.
Ginny Miller következik.
Kiskoromban azt hittem…
Kiskoromban azt hittem, az emberek döntött fejjel születnek, mert úgy néztek.
Címkék…
egy rubrika itt, egy rubrika ott.
Mások nem tudják. Nem fúrják át magukat a rétegeken, mint én.
Nem húzódnak és nyúzódnak és tudatosan valamivé gyúródnak.
De beillik-e a mai énem a képbe?
A személyiségem melyik része a legkevésbé zavaró, a legjobban illő,
hogy ne látsszon a nyoma, mint a jellemzők kapcsolótáblája,
amely eldönti a sorsom, de mindig imposztor vagyok?
Mindig eltévedve, mindig útmutatást kérek,
és az emberek madárijesztőként mutatnak irányt.
Mintha tornádók fújnának arra, amerre a szél épp fúj.
Nos, Dorothy ma nem akar játszani. Az emelt szintű érettségire készül.
Csak egy nyomtatvány.
A rubrika üres, mered rám és kényszerít, hogy címkézzem magam.
A címkék szakértője vagyok.
Felcímkézve dobozolom az életem egyetlen dobozba, már reflexszé vált.
Az egész lényem bepakolom egy óra alatt, mert ahol gyökerek vannak,
ott hatalom is, de én csak humusz vagyok.
A vérem, mint a víz az olajhoz, nem ragad sehova.
Apám öreg könyveit olvasom titkos zugokban.
A fényképezőgép az emlékeimet megőrzi magukban,
hogy meglegyenek, ha elfelejteném őket. Öngyújtóként gyújtanak tüzet.
Mind belefér egy dobozba, amit ajtóról ajtóra cipelhetek.
De az emberek soha nem ezekre a címkékre kíváncsiak.
Megannyi vonal a homokban, sikerült, vagy elbuktam.
Mindkét világot tisztán látom,
és köztük ugrálok és táncolok és esek és kelek, láthatatlanul.
A köztes terekben élek.
Pipáld ki, ami igaz rád!
Istenem!
Hahó?
És a győztes…
Hunter Chen.
Ez a te díjad!
- Szia! - Szia!
- Nincs harag, ugye? - Igen, semmi gond.
Király.
Jössz?
Menj csak!
Mielőtt megszólalsz,
Hunter írásának volt sodrása.
Jól volt felépítve, és megfelelt a szempontoknak,
amik alapján tovább lehet jutni.
Az enyémben is megvoltak ezek.
Ginny, ne érts félre, nagyon jót írtál. Csak nem volt elég konvencionális.
Nem megy ez.
Mutasd csak!
Aha, annyi, hogy…
Igen.
Mi az?
Mi van, ha lefagyok a színpadon, és hülyét csinálok magamból?
Mindjárt pánikrohamom lesz!
Nem.
Mesés leszel.
Biztos, hogy itt lehetünk?
Csak ideges vagyok.
Kicsit félek anyukádtól.
Azt hiszi, mindent tud, de lövése nincs. Nem ismeri az életem.
Oké.
De nincs itt apukád is?
Talán jobb, ha lemegyünk.
Mi az, hogy nem elég konvencionális?
Nyernem kellett volna. Gitten rasszista.
- Szerinted nem kellett volna nyernem? - Erős volt az előadásod.
Nagyon tetszett.
Hidd el, én értem, de az volt a feladat, hogy esszét írjunk,
és te nem azt írtál.
Valóban nem volt konvencionális.
Most komolyan Gitten pártját fogod?
Csak azt mondom, hogy ha annyira aggaszt Gitten és a véleménye,
miért drámázol mindig az óráin?
Föl kell szólalnom, mert egy ember vagyok. Van hangom.
Oké.
Művész vagy. Értened kellene ezt.
Igen, pont ez az.
Nem dalt írtam.
A túlélés a tét. Leszegem a fejem.
Azt csinálom, amit kérnek.
- És erre büszke vagy? - Miért nem lehetek önmagam?
Mert félig tajvani vagy.
Pontosan. Nem vagyok totál fehér, Gitten nem totál rasszista.
Nem úgy, ahogy én nem vagyok totál fehér.
Az ázsiaiak a sztereotípiák szerint született zsenik, őstehetségek.
A fekete nők buták, lusták, dühösek.
- Brodie nem ökölpacsizik veled. - Tudod, mi az, ha valaki tajvani?
Tizenkilenc évesen besoroznak katonának, mert fiú vagyok.
Vagy lemondok az állampolgárságról, szerencsére van másik.
De akkor csak egy lógós, gyáva amerikai punci leszek.
Amikor Tajvanba mentem, úgy éreztem, végre a népemmel vagyok.
De nagy pofára esés volt, mert nem, oda sem tartozom.
Lövésed nincs, hogy milyen az életem.
Sajnálom, nem ezt vártad a menő gitáros sráctól?
Sokat dolgoztam az esszén, betartottam a szabályokat.
Szerinted, ha betartom a szabályokat, nyerhettem volna?
Nem érted! Fehérebb vagy, mint én valaha leszek!
- Együtt kiadunk egy fehéret. - Burgeren élsz, és alig tudsz kínaiul.
- Szinte nem is vagy ázsiai. - Sajnálom, ha nem vagyok elég kínai,
de téged nem láttalak még jerk csirkét zabálni.
És Brodie is jobban twerkel, mint te.
És tetszett a versed, de dolgozhatnál még a vakeren, tesó!
- Szóval, mennyire is vagy fekete? - Tessék?
Mi van?
Most komolyan, mi van?
Mert ha ezt akarod játszani, csináljuk!
Elnyomásolimpia indul!
Bemutattalak otthon.
Elmegyek.
Arcomat látom a tükrödben
Ez a metafora Több, mint mondhatnám
Kicsim, a lelkem gyógyul
Ha itt vagy mellettem Júliusban így kell…
Apa, elég!
Mi a baj, gumimaci?
Semmi.
Hunter nyerte a versenyt, és mindennel le vagyok maradva,
amit lehetetlen behozni,
és anya nem íratott be semmire.
- Szóval anyád hibája? - Igen.
- Igazából mi a helyzet? - Fekete vagy.
- Fekete vagyok? - Anya fehér, én pedig…
Virginia Miller.
Micsoda poén!
Nézd, soha nem fogom tudni, hogy milyen a világodban élni,
és anyád se,
de nem leszel igazán boldog, amíg el nem fogadod, hogy te vagy te.
- Ezért volt a versed igazi művészet. - Az volt?
Hű, sok művemet látom itt.
Kivéve azt, ott.
Frankó!
Ki festette?
ABBY BLUE FARM. MOST! SOS.
Szia, idegen! Merre jártál?
Tudjátok, miért jöttünk?
Én sejtem.
- Sziasztok! - Szia!
Szia!
A szüleim elválnak.
- Mi? - Istenem!
- Ne! - Nagyon sajnálom.
Apám tegnap költözött ki.
A picsába!
Sajnálom, Abby.
Első kézből tudom, milyen szar ez.
Jól vagy?
Nem vagyok jól.
Teljesen elhagytatok.
Életem legrosszabb hetén vagyok túl,
és kellettetek volna.
Szükségem volt rátok,
de nem értetek rá.
Rossz barátok vagytok.
És ez az egész, a MANG?
A MANG halott, szóval…
Sajnálom,
de nekem is sok családi gondom volt.
Nem szól minden csak rólad.
Én meg először szexeltem.
Kapd be, Ginny!
Igazi ribanc vagy néha, Abby.
Én nem csinálom meg.
Nagyon sajnálom.
Norah, az nem az anyukád?
Bev, meséld el, mit mondott a lányod!
A polgármester titkárnője, vagy barátnője,
ki tudja ezt követni, fegyvereket tart a házában.
Norah rettegett.
Hogy szólt-e Georgia nekem, Norah anyjának,
a fegyverekről az otthonában? Nem!
Ez veszélyes!
Könyörögtem, hogy ne vegyen részt ebben. Nem kellett volna elárulnom neki.
Tudhattam volna, hogy így ráparázik.
Ezért kerültelek titeket.
Nem hibáztatlak, hogy haragszol rám. Nagyon sajnálom.
Megpofozom magam, ha akarod.
Oké, de várjunk csak!
Lefeküdtetek egymással?
Mi van?
Igen!
Mid van nekem?
A SISAKVIRÁG MÉRGEZŐ NÖVÉNY, AMELY SZÍVLEÁLLÁST OKOZHAT
Amber Lynn!
Igen.
Találtam valamit.
Sosem találnád ki.
Kérsz jeget?
Jeget? Igen, kérek.
Kicsim, A nemzet aranyát adják!
…nyilatkozatot!
Szia, pont befejeztem a vázlatot.
Igen.
Beszélnünk kell.
Oké.
- Jobb lenne, ha nem jönnél el ma. - Miért?
Egy pisztoly, Georgia, egy házban a gyerekekkel. Hogy gondoltad?
- Fegyvertartás-ellenes vagyok. - Én meg egyedül élő nő.
Igen, de már engem is képviselsz.
Az irodámban dolgozol. A kampányom része vagy.
- Ennyi volnék? - Nem.
Sokkal több vagy, amitől csak nehezebb.
Ez nem személyes, és sajnálom, de ha megjelensz az adománygyűjtésen,
az emberek nem adakoznak, és az nem fér bele.
Szóval a főnöködként kérlek, hogy maradj otthon.
És a barátomként?
A barátodként arra kérlek, hogy ne titkolózz előttem.
Már nem a déli államokban vagyunk.
Ez nem vicces.
Sajnálom, igazad van.
Nem tartozom ide.
- Sosem lehetek wellsburyi anya. - Ne hagyd, hogy ezt tegyék veled!
Láttalak motorral átugrani egy aligátort. Bármire képes vagy.
Szóval, Abby adott ma egy pofont.
Ez komolyan megtör…
Ginny?
Bejöhetek?
Alszom.
Ginny, beszélnünk kell.
Gyere, beszéljünk!
Hagyd már!
Dugd csak tovább anyát, én ráérek.
- Ginny? - Jézus!
Mióta vagy ott?
Mit csináltál?
Mit keresel itt, Marcus?
- Én… - Anyámnak igaza volt.
Ez…
nem igazi.
Nem egészséges.
Ez a kamu barátság a szexuális feszültséggel, a titkokkal…
- Igen, elég szar. - Ginny…
Nem, komolyan mondom.
Cáfolj meg! Mit akarsz mondani?
Azt hiszem, szeretlek.
Nem szeretsz.
Mit csináltál az előbb?
El se hiszem, hogy bejöttél nekem.
Te, ablakok alatt sunnyogó lúzer!
Nem hagyom, hogy úgy kikészíts, mint Padmát, érted?
Tudod, mi a bajod, Marcus?
Az a bajod, hogy képtelen vagy bármi igazira.
Egy vicc vagy.
Tűnj innen!
Nem fogod föl?
Azt mondtam, tűnj innen! Mit nem értesz ezen?
És ne gyere vissza!
A fájdalom
elhatalmasodhat.
Gyerekként érvénytelennek, hangtalannak, elveszettnek éreztem magam.
Nem számítok.
Sosem számítottam.
Persze, hogy bántom magam.
Akinek nincs hangja, az is kell, hogy sikítson valahogy.
A feliratot fordította: Kalmár Dávid