‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫פול רנדולף רוצה לגרום לכם להאמין‬ ‫שהוא תושב מכובד בוולסברי,‬
‫אבל פול רנדולף מנהל יחסים עם אישה במשרדו.‬
‫סינתיה פולר היא עמוד תווך בקהילה.‬
‫היא יודעת מה העיירה צריכה.‬
‫הצבעה לסינתיה‬ ‫היא הצבעה לראשת עיר שאכפת לה.‬
‫אני סינתיה פולר, ואני מאשרת את המסר הזה.‬
‫טוב, אז זה מה שקרה.‬
‫זו תמונה נוראית שלי!‬
‫יש לפנינו ארוחת ערב עם אירוע התרמה,‬ ‫אז בואו נתמקד בזה בינתיים, בסדר?‬
‫נעבור על זה בשתיקה? זו הייתה התקפה אישית.‬
‫זו פוליטיקה.‬ ‫תראו, ההצבעה תיערך בעוד שבועיים.‬
‫חיוני שנשמור על המסר שלנו, בסדר?‬
‫כשהם יורדים, אנחנו עולים.‬ ‫-כשהם יורדים, אנחנו יורדים נמוך יותר.‬
‫נחפור מתחתם, נבעיר אש, נסלק אותם!‬
‫לא נעשה את זה. נרים את הראש, נתמקד בעתיד,‬
‫ונמצא דרך להפוך את המצב.‬
‫קיבלתי.‬
‫אני לא מאמינה שסינתיה עשתה את זה.‬ ‫אימא שלי קרעה את עצמה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותה מסורה כל כך לעבודה.‬
‫אני כל כך גאה בה,‬ ‫ועכשיו הכ' הזאת עושה את הז' הזה?‬
‫כלבה, זבל, אני איתך.‬
‫רגע. דרמה!‬ ‫-אני כבר לא יודעת מה לחשוב, מרקוס.‬
‫אני פשוט מרגישה שאני לא חשובה לך.‬
‫אתה בכלל מחבב אותי?‬ ‫-את יודעת שכן.‬
‫לא, אני לא.‬
‫אמרתי לך. אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫את מה? את השיחה הזאת?‬
‫או להיות איתי בלי טיפה של התחייבות?‬
‫מה אתה לא יכול לעשות?‬ ‫-הכול!‬
‫אני מצטער.‬
‫לעזאזל.‬
‫מסוכן להוריד את המגננות.‬
‫אני רואה מה קורה עם אימא ואבא שלי‬ ‫כשהם נפגשים.‬
‫זה אף פעם לא טוב.‬
‫זה תמיד מסתיים בכאב.‬
‫אחי, אני כל כך לחוצה.‬
‫יש לי פריחה במקומות ממש מעצבנים.‬ ‫זה לא כיף.‬
‫והמחשבה על ההתנדבות באדק"ו‬
‫בנוסף לשיעורי בית, לימודים וחזרות,‬ ‫גורמת לי לרצות לקצץ את עצמי לבשר המבורגר.‬
‫אני מבין אותך.‬
‫השילוב בין כדורגל, שב"ס ושיעורים פרטיים‬ ‫שוחק אותי.‬
‫וואו, יש לכם לו"ז כל כך עמוס.‬ ‫-לא ממש. די רגיל.‬
‫סתם דברים שצריך לעשות בשביל הקולג'.‬ ‫וזה חסר טעם,‬
‫כי תואר בפסיכולוגיה לא יהיה שווה כלום‬ ‫כשהכוכב יקרוס בעוד 30 שנה.‬
‫דברים לקולג'?‬
‫להתנדב בפרו‬ ‫ולזכות בתחרות של הצעת דמה עסקית.‬
‫היא מדברת עליי. אני עשיתי את זה.‬
‫אילו פעילויות את עשית?‬
‫אלוהים.‬
‫חליל, צרפתית, פסנתר,‬ ‫הוקי שדה, כדורסל, כדורגל, סטפס,‬
‫בלט, היפ-הופ, ג'ז, קדרות,‬
‫קרטה ותאטרון.‬
‫שבו במקומות שלכם, בבקשה.‬
‫יש לי הודעה.‬
‫אנחנו הולכים להגיש עבודות‬ ‫לתחרות חיבור לאומית לצעירים ע"ש פוליצר.‬
‫הנושא הוא: "לאן אתה מרגיש שאתה הכי שייך?"‬
‫אבחר באחד מכם להמשיך לתחרות האזורית.‬
‫זה מושלם בשביל טופס הרשמה לקולג'.‬ ‫כן, מקסין.‬
‫מה אם המקום היחיד שאליו אני מרגישה שייכת‬ ‫הוא חדר חשוך בזמן צפייה ב-"המשרד"?‬
‫אני עדיין צריכה לכתוב את החיבור?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים. הוא כאן.‬
‫את לחוצה.‬
‫נשימות עמוקות.‬
‫מעולם לא עשיתי קרטה.‬
‫זה בסדר.‬
‫היי, את מדברת קוריאנית שוטפת‬ ‫ומנגנת בפסנתר.‬
‫את בסדר.‬ ‫-בסדר. אני צריכה לנצח בתחרות החיבור.‬
‫- אהבת את הסתיו הראשון שם? העלווה מדהימה -‬
‫מה אבא שלך רוצה?‬ ‫-לא יודעת. להסתכל על עלווה.‬
‫"נצלי את היום ותריחי ורד!"‬ ‫הוא לא מבין. גם אימא שלי לא.‬
‫הם לא למדו בקולג' או רשמו אותי לקרטה.‬ ‫-אלוהים, תשחררי את הקרטה הזה.‬
‫לא.‬ ‫-ראיתם את נורה איפשהו במקרה?‬
‫אני מרגישה שהיא ממש נפקדת.‬
‫לא כמו מקס, שנעלמה לחלוטין.‬
‫למקס יש לו"ז צפוף מדי,‬ ‫אז יש לה התמוטטות עצבים.‬
‫בבקשה. זה בדיוק העניין.‬ ‫זה מה שקורה כשהופכים לזוג.‬
‫אתה נעלם לגמרי מעיני החברים שלך.‬
‫אם את בודדה, אני אצא איתך, אבס.‬
‫את מוזמנת לרדת לי.‬ ‫-לך לעזאזל, פרס.‬
‫אבס, את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אני בסדר. כיף לי. רק…‬
‫רק עובר עליי יום רע.‬
‫יש ימים שהם יהלומים,‬ ‫ויש ימים שהם רק אבנים.‬
‫תודה על זה, קונפוציוס.‬ ‫-אני שונאת את כולכם.‬
‫רק ג'יני דואגת לי בזמן משבר.‬
‫בסדר. את רוצה לדבר על זה?‬
‫- אבא: קצת קר. טוב שלקחתי ג'קט -‬
‫אלוהים. הוא כאן.‬
‫בסדר, הדאגה לזמן המשבר שלי לא האריכה ימים.‬
‫אבא!‬
‫היי!‬
‫אני לא מאמינה שאתה כאן!‬
‫וואו. תראי איך גדלת.‬
‫מי הידיד שלך?‬
‫זה האנטר, החבר שלי.‬
‫חבר?‬
‫היי, אדון מילר.‬
‫קרא לי זאיון. נעים להכיר.‬
‫זאיון, כן.‬
‫רוצה טרמפ הביתה? הבאתי את האופנוע.‬
‫התגעגעתי לאופנוע.‬
‫כן, בוא נעשה את זה. תודה.‬
‫נתראה מחר.‬
‫בטח, כן.‬ ‫-בסדר, נהדר.‬
‫אז, חבר?‬
‫את כבר לא ילדה, אה?‬
‫חתיכת מנוע!‬
‫מרקוס, זה אבא שלי.‬
‫נעים מאוד.‬
‫אני זאיון.‬
‫אז לכן את יודעת לרכוב.‬
‫בסדר.‬
‫זאיון!‬ ‫-היי, איש קטן!‬
‫היי.‬
‫בוא הנה.‬
‫היי.‬
‫תודה על הגדר.‬
‫היי, מתוקה.‬
‫שמלה יפה.‬
‫היא ממש קז'ואל. מתאימה למזג האוויר.‬
‫אלה קוביות עצם נפאליות.‬
‫מגניב!‬
‫ספר הזיכרונות של שרפה אנג תרקיי.‬
‫אחד המדריכים המפורסמים ביותר להר האוורסט.‬
‫מרתק לקריאה.‬
‫חלק מהמילים מודגשות.‬
‫זה צופן?‬ ‫-לא.‬
‫אבא, אני בכיתת מצוינות בספרות,‬ ‫ונצטרך לכתוב חיבור לתחרות‬
‫על המקום שאליו אנחנו מרגישים שייכים.‬ ‫אני הולכת לכתוב על וולסברי.‬
‫אז את אוהבת את המקום?‬ ‫-ואני דקרתי מישהו ביד!‬
‫בסדר.‬ ‫-אפשר לעשות מבצר שמיכות הערב?‬
‫אימא יוצאת עם מישהו.‬
‫באמת?‬
‫הוא בחור טוב?‬
‫כן.‬
‫בהחלט.‬
‫כן, חבר. נוכל לעשות מבצר שמיכות.‬ ‫לך תביא את השמיכות שלך.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫אז מה הקטע עם ג'יני והשכן ממול?‬
‫מי, מרקוס?‬
‫קלטתי איזה מתח ביניהם.‬ ‫נראה לי שקורה שם משהו.‬
‫מה?‬ ‫-אין לך מושג.‬
‫יש לה חבר ראשון. הם מקסימים.‬
‫כן, האנטר. פגשתי גם אותו.‬
‫אם משהו היה קורה עם ג'יני ומרקוס,‬ ‫הייתי יודעת.‬
‫אני יודעת על כל מה שקורה בבית הזה.‬ ‫אני כמו העין של סאורון. אני רואה הכול.‬
‫מה שלום ראקל?‬
‫האמת היא שנפרדנו.‬
‫חבל.‬ ‫-כן.‬
‫מה אפשר לעשות?‬
‫מבצר שמיכות!‬
‫כן, בסדר, בוא נעשה את זה.‬
‫את לא מצליחה לישון?‬
‫אז אבא חזר.‬
‫באמת?‬
‫לא שמתי לב.‬
‫רק אל תעשי שום דבר טיפשי, אימא.‬
‫למה את מתכוונת?‬ ‫-"למה את מתכוונת"?‬
‫לכי אל האור.‬
‫את אוהבת את זה.‬
‫אני רק רוצה שתהיי זהירה.‬ ‫-אני תמיד זהירה.‬
‫חוץ מזה, עם הקמפיין הזה, כל העיר צופה בך.‬
‫ראית את הפרסומת.‬
‫ויש את פול.‬
‫אנחנו אוהבים אותו.‬
‫אנחנו אכן אוהבים את פול.‬
‫אנחנו ממש אוהבים את פול.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך כל כך מאושרת.‬
‫העבודה הזאת, העיירה הזאת…‬
‫זה הכי קרוב לנורמאלי שאי פעם היה לך.‬
‫אולי ננסה לשמור את זה ככה?‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫שתינו יודעות שאת במיטה איתי‬ ‫כדי שלא תלכי לאבא.‬
‫אנחנו לא יודעות את זה.‬
‫הוא יכול להיות רק אבא שלי הפעם‬ ‫במקום האקס שלך?‬
‫אין לך מה לדאוג לגביי ולגבי אבא, מתוקה.‬
‫אני מבטיחה, בסדר?‬
‫אתם נראים כמו נשואים טריים מאושרים מאוד.‬
‫בלעדיו, לג'יני ולי לא היה בית יציב.‬
‫הוא הציל אותנו.‬
‫טוב, הכול בסדר.‬
‫אני יוצאת מהתמונה.‬
‫רגע, זהו? סיימנו?‬
‫מאז המעצר שלך,‬ ‫באמת שינית את המצב בשביל הבת שלך.‬
‫אני אבהיר את זה בדוח ההתקדמות הסופי שלך.‬
‫תודה! איזו הקלה.‬
‫אמרתי לך שאטפל בך, גברת אנתוני גרין.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-החוצה.‬
‫טוב, אני מעדיף שתישארי כאן איתי.‬
‫אנתוני, לא יצאתי מהמלון הזה‬ ‫כבר שלושה ימים.‬
‫אני משתגעת.‬
‫אני תמיד יכול לקרוא‬ ‫לעובדת הסוציאלית בחזרה.‬
‫טוב, יופי.‬
‫אז היינו בסרט האחרון של "שר הטבעות",‬
‫והרבה דברים קורים בסרט הזה,‬ ‫אז צריך לצפות בו פעמיים.‬
‫טוב, אני אחזיר אותו...‬
‫"כל חיי השתנו‬ ‫כשעברתי לאוטופיה המתקדמת הזאת,‬
‫שבה היצירתיות והחמלה משגשגות.‬ ‫וולסברי הוא המקום שאליו אני הכי שייכת."‬
‫טוב, זה…‬
‫בהחלט כתוב טוב.‬
‫מה? מה הבעיה?‬
‫זה נכון? האם וולסברי‬ ‫הוא המקום שאליו את מרגישה הכי שייכת?‬
‫אבא, זה חיבור, וניצחון בתחרות‬ ‫יכול לעזור לי להיכנס לקולג' הנכון.‬
‫אז יש קולג' נכון.‬
‫ברור.‬
‫בלי להעליב.‬ ‫אני יודעת שלקחת כמה קורסים שונים‬
‫במקומות שונים,‬ ‫אבל לא ככה עושים פה דברים.‬
‫לא נפגעתי.‬
‫איך היית משפר את זה?‬
‫תני לי לחשוב על זה.‬
‫לפול רנדולף אין ילדים,‬
‫אז איך אפשר לסמוך על ההחלטות שלו‬ ‫בנוגע למשפחה ולחינוך?‬
‫רק כי הוא יוצא עם אישה‬ ‫בעלת שני ילדים משני אבות שונים?‬
‫מה?‬ ‫-תפסה אותך.‬
‫אני סינתיה פולר,‬
‫ואני…‬ ‫-אוקיי. זה היה ממש לא לעניין.‬
‫איך זה משפיע עלינו?‬
‫טוב, מאז השקת מסע ההכפשה של סינתיה,‬
‫גם האגודה ההיסטורית וגם הכנסייה האוניטרית‬ ‫ביטלו את השתתפותן באירוע ההתרמה.‬
‫אתה לא רציני!‬
‫לא, אני מספר בדיחה קורעת.‬
‫בסדר.‬
‫את בסדר?‬
‫זאיון פה. אבא של ג'יני.‬
‫זאיון.‬
‫מר פינגווין.‬
‫הוא שוהה בבית.‬
‫על הספה.‬
‫בסדר. יש לי סיבה לדאוג?‬
‫לא.‬
‫טוב. אני סומך עלייך.‬
‫בסדר.‬
‫אני משתוקק לפגוש אותו.‬
‫סליחה?‬
‫טוב, הוא אבא של ג'יני. הוא בחיים שלך.‬
‫אנחנו מתקדמים ביחסים. כדאי שאפגוש אותו.‬ ‫יש בעיה עם זה?‬
‫לא.‬
‫אין בעיה.‬
‫נשמע כיף.‬
‫נתכנן משהו.‬
‫יופי.‬
‫ארוחה הערב תתאים לי.‬
‫ארוחה? הערב?‬
‫כן. למה לא?‬
‫למה לא? בסדר.‬
‫וג'ורג'יה…‬
‫תוכלי לסגור את הדלת?‬
‫כן.‬ ‫-נהדר.‬
‫אהבתך מחממת את התא הקר הזה.‬
‫"רק הסורגים יכולים להפריד בינינו."‬ ‫-אבל מה יקרה כשאצא מפה?‬
‫האם…‬
‫"האם העולם החיצוני יבין?"‬
‫האם העולם החיצוני יבין?‬
‫נכון. אוף.‬ ‫-כן.‬
‫הרציונל הזה מדגים…‬
‫מאופק מדי.‬
‫טוב, אני צריכה ללכת לשיעור.‬
‫קטן עלייך.‬
‫שלום, זרות.‬
‫ניפגש בתור מאנ"ג ב-"בלו פארם" הערב?‬ ‫-אני לא יכולה, מצטערת.‬
‫עוד לא שיננתי את השורות,‬ ‫ואני מפגרת בכל שיעור בערך.‬
‫בסדר. מה לגבייך, נורה?‬
‫כן, נכון. נורה לא באמת כאן.‬
‫מה קרה לנו, מאנ"ג?‬
‫אלוהים, קח אותי, אני לא יכולה. בבקשה.‬
‫אוהבת אתכן, באמת.‬ ‫-שונאת אתכן, בצחוק.‬
‫הכול נראה נהדר.‬
‫זה באמת נראה נהדר. זאיון הוא טבח נהדר.‬ ‫וגם פול.‬
‫פול הכין ארוחת בוקר.‬
‫זה היה ממש נהדר.‬
‫אז זאיון, אתה צלם?‬
‫בין השאר. אני שונא להגדיר את עצמי‬
‫לפי מה שאני אולי עושה ביום אחד.‬ ‫-לפעמים זה בסדר לחבוש רק כובע אחד.‬
‫יש אנשים שמעדיפים את זה,‬ ‫אם העבודה שלהם חשובה מספיק.‬
‫אז, פול, איך זה להיות ראש העיר‬ ‫של האוטופיה הפרוגרסיבית הזאת?‬
‫אני אוהב את זה.‬ ‫אני רק מקווה שאוכל להמשיך אחרי הבחירות.‬
‫מה אתה מצלם כרגע?‬ ‫-אני עובד על הספר שלי.‬
‫הספר שלך?‬ ‫-כן, יש לי חוזה על ספר.‬
‫זאיון, זה מדהים!‬ ‫-זה קרה לפני זמן מה. ג'יני לא סיפרה לך?‬
‫מה? את אף פעם לא שואלת על אבא.‬
‫זה מדהים. מזל טוב.‬
‫על מה הוא?‬
‫אנשי הראוטה של נפאל.‬
‫הם הקבוצה הנוודית היחידה שנותרה,‬ ‫ולא שוהים במקום אחד יותר מחודש.‬
‫תרבות מרתקת. חייתי איתם במשך חמישה חודשים.‬ ‫-אני מכיר את האזור. זה בקצה מערב נפאל, לא?‬
‫היית שם?‬ ‫-כן, עשיתי טרק בהימלאיה.‬
‫אין מצב! איזה טרק עשית?‬ ‫-אנאפורנה.‬
‫"סנומן."‬
‫עשית את "סנומן"? וואו, זה קשוח!‬
‫זה 25 ימים בפסגות ההימלאיה, זה…‬
‫מגניב.‬ ‫-כן.‬
‫פול, רוצה לראות את מבצר השמיכות של זאיון?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אני אשמח לראות מבצר שמיכות.‬
‫בואו נלך, קדימה.‬
‫וואו.‬
‫אני חושב שזה הכי טוב שיצא לנו.‬ ‫-זה ממש מגניב.‬
‫הם הלכו למבצר השמיכות.‬
‫בסדר.‬
‫אתה בטוח שלא תרצה להישאר?‬ ‫-לא, יש לך בית מלא.‬
‫היי.‬
‫אנחנו בסדר, נכון? כלום לא השתנה?‬ ‫-כן.‬
‫בהחלט.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אני מחבב אותו.‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫למצוא לאן היא הכי שייכת.‬
‫זה מסתורי ומעצבן.‬
‫היי, ילדה.‬
‫איך את מחזיקה מעמד?‬
‫אז הוא עזב?‬
‫שנינו אוהבים אותך מאוד.‬
‫מגניב. זה ממש טיפולי.‬
‫הדברים לא ישתנו יותר מדי.‬
‫איזה קשקוש.‬ ‫-אביגייל.‬
‫- היי, מישהי פנויה להיפגש הערב? -‬
‫זה הדבר הכי קשה שמישהו נאלץ לעשות אי פעם.‬
‫טוב, כל עוד את לא דרמטית לגבי זה.‬
‫חבקי אותי.‬
‫אין לי כוח אליה עכשיו.‬
‫אלוהים. נפלה טעות נוראה.‬ ‫אנחנו לא רוצות אותך כאן.‬
‫היי, סופי.‬ ‫-היי, מרקוס.‬
‫הסלון שלנו.‬ ‫-הסלון הוא אזור משותף.‬
‫מרקוס, לך!‬
‫הוא לא הולך.‬
‫הכול בסדר, מרקוס?‬
‫יש איזו מישהי.‬ ‫אני לא יכול להפסיק לחשוב עליה.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫נראה לי שהיא לא מעוניינת בי.‬
‫פשוט תגיד לפאדמה שפישלת,‬ ‫ואתה טיפש, ואתה מצטער.‬
‫תהיה כן.‬
‫כן, פאדמה.‬
‫הייתי מטומטמת עם סופי, וג'יני אמרה לי‬ ‫להיות כנה, ועכשיו הכול נהדר.‬
‫ג'יני אמרה לך את זה?‬
‫מותק.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫שיהיה.‬
‫אה, אני מבין. את מגניבה עכשיו.‬
‫לא, אני לא. מגניבים לא אומרים שהם מגניבים.‬
‫רשמתי לפניי. אני חייב להיות מגניב.‬
‫מה עוד קורה?‬
‫אימא פסיכופתית.‬ ‫-היי!‬
‫ידעת שיש לה אחות?‬
‫פגשת את מאדי?‬
‫ידעת שההורים שלה עדיין בחיים?‬
‫אז מסתבר שיש לי סבים שלא ידעתי עליהם.‬
‫זה לא הוגן להרחיק ילד מהסבים שלו.‬
‫תראי, אני מבין.‬
‫אני יודע, אבל פגשתי את הסבים שלך,‬ ‫ובשביל ג'ורג'יה הם מתים.‬
‫היא עשתה את מה שעשתה‬ ‫כדי להיות האימא הכי טובה שיכלה.‬
‫אימא שלך אוהבת אותך יותר מכל דבר אחר,‬ ‫וגם אני.‬
‫בסדר, אבל היא כן משוגעת.‬ ‫-בחייך.‬
‫אתה באמת תגיד לי שהיא לא משוגעת?‬
‫אני לא אגיד את זה.‬
‫כן, אימא שלך מטורפת,‬
‫אבל היא מטורפת‬ ‫מהסוג שאת רוצה שיילחם לצידך.‬
‫אם הבית הוא המקום שבו הלב נמצא, אז כמטייל,‬
‫הבית שלי הוא נוודי.‬
‫הפזורה היציבה שממלאת אותי בזיכרונות.‬
‫אני מרגיש הכול.‬
‫אני ממש שונאת שהוא צודק.‬
‫זה הולך איתי הביתה, לעולם לא אהיה לבד.‬
‫בתור מהגר, אני תמיד בבית.‬
‫אני מקווה שהעולם ירגיש את מה שאני מרגיש.‬ ‫האהבה שלהם היא אחת למיליון.‬
‫אני יודע שליבי איננו בית,‬ ‫אבל אני קורא לו כך.‬
‫אני קורא לו בית.‬
‫אני קורא לך בית.‬
‫אהבת את זה?‬
‫אז למה זה עבד?‬
‫כי יש לו חיים מגניבים?‬
‫כי הוא דיבר מהלב.‬
‫אם מישהו אחר יכול לומר את האמת שלך,‬ ‫זו לא האמת שלך.‬
‫החיבור.‬
‫אני שמח שאת אוהבת את וולסברי‬ ‫ושיש לך חברים,‬
‫אבל עכשיו את מתבגרת,‬ ‫אז את צריכה לספר את הסיפור שלך.‬
‫מה קורה, ילדונת?‬
‫לכמה זמן תישאר הפעם?‬
‫יש לי תאריך תפוגה על הגב…?‬ ‫-אבא.‬
‫אני זקוקה לך.‬
‫אתה מאזן את אימא.‬
‫אני רוצה אותך קרוב.‬
‫אני לא רוצה שאתה ואימא‬ ‫תחזרו לאותם הדפוסים.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אתם לא עומדים זה בפני זה, ואז קורה משהו,‬ ‫ואתה תמיד צריך לעזוב.‬
‫אני רוצה שתישאר יותר הפעם.‬
‫מה המצב?‬
‫אני זאיון, אבא של זאתי.‬
‫הילדה הקטנה שלי ואני‬ ‫יוצאים לקמפינג וצולים מרשמלו.‬
‫האצבעות שלה נהיות דביקות.‬ ‫"אבא, אני רוצה שתנקה אותן."‬
‫אז אני מנקה אותן.‬
‫הילדה הקטנה שלי ואני מטיילים בגרנד קניון.‬
‫היא מתעייפת.‬
‫"אבא, אני רוצה שתישא אותי."‬ ‫אז אני נושא אותה.‬
‫הילדה הקטנה שלי ואני‬ ‫משחקים במשחק שנקרא "שטיח הקסם".‬
‫אני מרים ומוריד אותה, ומזיז אותה מצד לצד.‬ ‫"אבא, עוד שטיח קסם!"‬
‫אז אני עושה את זה. "אבא, עוד שטיח קסם!"‬
‫אז אני עושה את זה.‬
‫הילדה הקטנה שלי כבר לא כל כך קטנה.‬ ‫היא רוצה לעשות זאת בעצמה.‬
‫"אבא, אתה לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫אבא, אתה לא מבין.‬
‫אבא, תהיה מגניב."‬
‫הילדה הקטנה שלי גדלה.‬
‫בשביל מה היא צריכה את אבא?‬
‫"אבא, אני רוצה שתישאר קרוב."‬
‫אז אני נשאר.‬
‫והבחור ההוא שעשה את כל השיר בפנטמטר יאמבי?‬
‫זה היה מטורף!‬
‫נהניתם?‬
‫אבא לקח אותי לערב שירה בבוסטון.‬ ‫כל הופעה הייתה מטורפת!‬
‫ואז אבא עלה על הבמה.‬ ‫בהתחלה חשבתי שאני אתפוצץ,‬
‫אבל היית צריכה לשמוע אותו.‬
‫הוא עשה קטע שלם על אבהות.‬
‫לנגסטון יוז במעיל עור.‬ ‫זה היה ממש מעורר השראה.‬
‫נשמע ככה.‬
‫אתם יודעים, גם לי היה לילה מעורר השראה.‬
‫אולי אעשה על זה קטע שירה.‬
‫בואו נראה.‬
‫אימהות.‬
‫עושה כביסה.‬
‫"טייד" ללא ריח לעור רגיש.‬
‫פתאום, פרצוף בחלון.‬
‫בגידה.‬
‫התפכחות. דאגה, כעס.‬
‫כעס גדול. זעם.‬
‫שאלות.‬
‫כל כך הרבה שאלות.‬
‫למה האורח המוזר הזה‬ ‫מטפס דרך החלון של בתי בת ה-16 באמצע הלילה?‬
‫כמה זמן זה נמשך?‬
‫האם הם עושים סקס?‬
‫האם הם מוגנים?‬
‫האם אין לה חבר? מה לעזאזל קורה פה?‬
‫כעס!‬
‫זעם!‬
‫אימהות.‬
‫לא רע.‬
‫למה, ואני מדגישה,‬
‫למה לעזאזל מרקוס בייקר מטפס דרך החלון שלך?‬
‫אנחנו רק ידידים! זה לא עניין גדול.‬
‫את לא מבינה.‬ ‫-מבינה.‬
‫שום דבר לא קורה. למה את עושה מזה סיפור?‬
‫האם מקסין יודעת?‬
‫האם האנטר מודע למרקוס ולשגרת הספיידרמן?‬
‫היי, סיר. תכירי את מכסה.‬ ‫אני חושבת שממש תתאימו.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫משהו קורה בינך ובין אבא. ראיתי את זה.‬ ‫אוסטין ראה את זה. בטח גם פול ראה את זה.‬
‫מרקוס ואני רק ידידים.‬
‫הוא מבין אותי ואני מבינה אותו. זה הכול.‬ ‫ומעכשיו, אני עושה כביסה לבד.‬
‫זה אמור להיות איום?‬
‫בבקשה!‬
‫תעשי כביסה! תתפרעי.‬ ‫-את האימא הכי גרועה בעולם.‬
‫אל תדברי ככה לאימא שלך.‬
‫היא ראויה לכבוד שלך.‬ ‫-כן, תכבדי אותי, חצופה קטנה.‬
‫אני שונאת אותך!‬
‫אני שונאת אותך יותר!‬
‫אל תביא ילדים. זה לא מומלץ.‬
‫אני חושב שטיפלת בזה היטב.‬
‫אני חושב שטיפלת בזה בצורה לא נוראית.‬
‫אז…‬
‫מה?‬
‫לא! ברצינות, עכשיו?‬
‫כשאני הקליפה הריקה‬ ‫של האדם מלא החיוניות שפעם הייתי?‬
‫צדקתי.‬
‫אני שונאת אותך יותר מאשר אותה.‬
‫"אני יודעת על כל מה שקורה בבית הזה!‬
‫אני רואה הכול, אני יודעת הכול.‬ ‫אני סאורון. אני עין הרע. אני אלוהים!"‬
‫אני מקווה שהיא לא שוכבת עם הילד הזה.‬ ‫-היא הופכת לאישה. לא נוכל לעצור את זה.‬
‫היא תעשה סקס ותעשה טעויות.‬ ‫אנחנו חייבים לעודד אותה.‬
‫אסור לבייש אותה בגלל זה.‬
‫סליחה, תספר לי עוד למה הבת שהבאנו‬ ‫בתור בני נוער צריכה לקבל עידוד לטעות.‬
‫תודה לאל שהיא לוקחת גלולות.‬ ‫-את תמיד עושה את זה.‬
‫את חייבת לשלוט בכולם.‬
‫לא בכולם.‬
‫לא ממש אכפת לי מה ריאן ריינולדס עושה.‬
‫התגעגעתי לזה.‬
‫אני הולכת לישון.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫ביי, אימא.‬ ‫-שיהיה לך יום טוב.‬
‫וזה המקום שהכי מגדיר אותי,‬
‫הבית שלי עם המשפחה והגיטרה שלי.‬
‫הבאה בתור, ג'יני מילר.‬
‫כשגדלתי, חשבתי…‬
‫כשגדלתי, חשבתי שכולם נולדים עם הראש נטוי‬
‫כי ככה הם תמיד הסתכלו עליי.‬
‫תיבות…‬
‫וי פה, וי שם.‬
‫אנשים לא יודעים,‬ ‫לא נדחקים בין השכבות כמוני.‬
‫אין בהם צל של עווית מפני ההחלטה,‬ ‫איזה חלק עליי להתאים היום לסביבה?‬
‫איזה היבט באישיותי‬ ‫יפגע במעטים וישתלב בהמון,‬
‫יעלה ויצליח ללא עקבות‬ ‫כמו לוח הפעלה של תכונות‬
‫שיגזרו את גורלי, המתחזה הנצחית?‬
‫תמיד אבודה, תמיד מבקשת הכוונה,‬
‫והם מצביעים לעברי, כמו לעבר הדחליל.‬
‫הסופות מטלטלות אותי‬ ‫לכיוון שאליו הרוח נושבת.‬
‫ובכן, דורותי לא רוצה לשחק היום.‬
‫היא מתכוננת לפסיכומטרי.‬
‫רק ל-"סקנטרון".‬
‫התיבה ריקה, בוהה וזועקת שאבחר כבר.‬
‫אני מומחית בתיבות.‬
‫כל חיי נכנסים לתיבה,‬ ‫אני מכירה היטב את הנוסחה.‬
‫את זהותי אארוז בשעה קלה,‬ ‫כי היכן שנמצאים השורשים, שם העוצמה.‬
‫אך בקרקע שלי יש רק שכבה עליונה.‬
‫דמי זורם כמו מים ושמן,‬ ‫אשר זה בזה אינם דבקים.‬
‫ספריו הישנים של אבי שנקראים במסתור,‬
‫המצלמה שאוצרת את כל זיכרונותיי בהבזק,‬
‫שומרת אותם ליום שבו זיכרוני יישחק.‬
‫המצית שאת האש הצית.‬
‫כולם נכנסים לתיבה‬ ‫המוכנה להיסחב מדירה לדירה.‬
‫אך לא זו התיבה שהאנשים רוצים.‬
‫כל כך הרבה קווים בחול,‬ ‫כל כך הרבה "יכול" ו-"לא יכול".‬
‫אני רואה את שני העולמות בבירור,‬
‫ואני קופצת ורוקדת ונופלת בין החריצים,‬ ‫ואיש אינו מבחין.‬
‫אני שייכת לאותם החללים.‬
‫סמנו את כל מה שמתאים.‬
‫אלוהים!‬
‫הלו?‬
‫והמנצח הוא…‬
‫האנטר צ'ן.‬
‫שדדו אותך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את לא נוטרת לי?‬ ‫-לא, הכול בסדר.‬
‫מגניב.‬
‫את באה?‬ ‫-לכי.‬
‫לפני שתגידי משהו,‬
‫לחיבור של האנטר היה קצב טוב.‬
‫הייתה לו התחלה, אמצע וסוף,‬
‫והוא התאים לפרמטרים‬ ‫של מה שמנצח ברמה האזורית.‬
‫גם לשלי היו התחלה, אמצע וסוף.‬
‫החיבור שלך היה טוב, אל תביני אותי לא נכון.‬ ‫הוא פשוט היה יותר מדי לא שגרתי.‬
‫אני לא תופסת את זה.‬
‫תני לי לראות.‬
‫זה רק…‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫מה אם פשוט אקפא על הבמה ואעשה מעצמי צחוק?‬
‫אני מרגישה שיש לי התקף חרדה.‬
‫לא.‬
‫את תהיי מדהימה.‬
‫את בטוחה שמותר לי להיות פה?‬
‫אני פשוט לחוץ.‬
‫אימא שלך מפחידה אותי.‬ ‫-נדמה לה שהיא יודעת הכול, אבל אין לה מושג.‬
‫היא לא יודעת עליי, על החיים שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אבא שלך לא כאן?‬
‫אולי כדאי שנרד למטה.‬
‫מה זה אומר, "יותר מדי לא שגרתי"?‬
‫הייתי צריכה לנצח. אין ספק שגיטן גזען.‬
‫אתה לא חושב שהגיע לי לנצח?‬
‫היצירה שלך הייתה מלאת השפעה. אהבתי אותה.‬
‫תאמיני לי, אני מבין.‬ ‫אבל המשימה הייתה לכתוב חיבור,‬
‫ולא עשית את זה.‬
‫זה באמת היה לא שגרתי.‬
‫אתה תומך בגיטן עכשיו? אתה רציני?‬
‫אני רק אומר שאם כל כך אכפת לך‬ ‫לגבי מה שהוא חושב עלייך‬
‫למה את תמיד עושה דרמה בכיתה?‬
‫אני צריכה לדבר כי אני בן אדם. יש לי קול.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה אומן, אתה אמור להבין את זה.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫לא עשיתי שיר.‬
‫זה עניין של הישרדות. אני לא מתבלט.‬
‫אני עושה את מה שנדרש.‬
‫ואתה מתגאה בזה?‬ ‫-למה אני לא יכול להיות מי שאני?‬
‫כי אתה חצי טאיוואני.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני לא לגמרי לבן,‬ ‫אז גיטן לא יכול להיות לגמרי גזען.‬
‫לא באותו האופן שבו אני לא לבנה לגמרי.‬
‫האסייתים מקבלים תווית‬ ‫של גאונים מוכשרים ועילאיים.‬
‫נשים שחורות הן טיפשות, עצלות, כועסות.‬
‫ברודי לא נותן לך פיסט-באמפ.‬ ‫-את יודעת מה זה להיות טאיוואני?‬
‫אני אמור לשרת בצבא כשאהיה בן 19,‬ ‫כי אני בחור.‬
‫או שאצטרך לוותר על האזרחות שלי‬ ‫כי יש לי מזל שאני גם אמריקאי.‬
‫אבל אז אני אחשב למשתמט ולעוד פחדן אמריקאי.‬
‫כשנסעתי לטאיוואן, חשבתי:‬ ‫"וואו. סוף סוף, האנשים שלי."‬
‫אבל זו רק הייתה סטירת לחי שגרמה לי להבין‬ ‫שגם לשם אני לא שייך.‬
‫אין לך מושג איך זה בשבילי.‬
‫סליחה, זה לא מתאים לי‬ ‫בתור הגיטריסט המגניב?‬
‫עבדתי קשה מאוד על החיבור שלי,‬ ‫והלכתי לפי הכללים.‬
‫אתה באמת חושב שאם הייתי מצייתת לכללים,‬ ‫הייתי יכולה לנצח?‬
‫אתה לא מבין!‬ ‫אתה קרוב יותר ללבן ממה שאני אי פעם אהיה!‬
‫ביחד אנחנו אדם לבן שלם.‬
‫האוכל האהוב עליך הוא צ'יזבורגר,‬ ‫ואני יודעת יותר מנדרינית ממך.‬
‫אתה בקושי אסייתי.‬
‫סליחה שאני לא מספיק סיני בשבילך,‬ ‫אבל אף פעם לא ראיתי אותך טורפת עוף מטוגן.‬
‫ברודי עושה טוורקינג יותר טוב ממך.‬
‫ואהבתי את השיר שלך,‬ ‫אבל את צריכה לעבוד על התיבות, אחותי.‬
‫אז באמת, עד כמה את שחורה?‬
‫סליחה?‬
‫מה?‬
‫ברצינות, מה?‬
‫כי אם נשחק את המשחק הזה, בואי נעשה את זה.‬
‫אולימפיאדת הדיכוי. קדימה.‬
‫פגשת את המשפחה שלי.‬
‫אני עף מפה.‬
‫"ואני רואה את הפנים שלי בהשתקפות שלך‬
‫זה דימוי ליותר ממה שאוכל להביע‬
‫מותק, זה מרפא את נשמתי‬
‫להרגיש את הקשר הזה"‬
‫אבא, תפסיק.‬
‫מה קרה, דובון גומי?‬
‫כלום.‬
‫האנטר ניצח בתחרות,‬ ‫ואני מפגרת בכל מה שקורה כאן,‬
‫ובלתי אפשרי להשלים את הפער,‬ ‫ואימא הייתה צריכה לרשום אותי לעוד דברים.‬
‫אז זו אשמת אימא שלך.‬ ‫-כן.‬
‫מה באמת קורה?‬
‫אתה שחור.‬
‫אני שחור?‬ ‫-ואימא לבנה, ואני…‬
‫וירג'יניה מילר.‬
‫יופי טופי.‬
‫תראי, אני לעולם לא אדע‬ ‫איך זה לנווט בעולם שלך,‬
‫וגם אימא שלך לא תדע,‬
‫אבל לעולם לא תהיי באמת מאושרת,‬ ‫עד שתקבלי את העובדה שאת מי שאת.‬
‫לכן השיר שלך היה אומנות אמיתית.‬ ‫-באמת?‬
‫וואו, אני רואה פה הרבה מהעבודות שלי.‬
‫מלבד האחת הזו.‬
‫זה מגניב!‬
‫מי עשה את זה?‬
‫- אבי: "בלו פארם". עכשיו. SOS. -‬
‫היי, זרה. איפה היית?‬
‫אתן יודעות למה אנחנו פה?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫ההורים שלי מתגרשים.‬
‫מה?‬ ‫-אלוהים, אבי.‬
‫לא.‬ ‫-אני כל כך מצטערת.‬
‫כן. אבא שלי עזב אתמול.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אני מצטערת, אבי.‬
‫אני יודעת ממקור ראשון כמה זה נורא.‬
‫את בסדר?‬
‫לא, אני לא בסדר.‬
‫אתן נטשתן אותי לגמרי.‬ ‫היה לי את השבוע הכי גרוע בחיי,‬
‫והייתי צריכה אתכן.‬
‫הייתי צריכה אתכן,‬
‫והייתן עסוקות מדי. אתן חברות רעות.‬
‫וזה, מאנ"ג?‬
‫מאנ"ג מת.‬
‫היי, אני מצטערת,‬
‫אבל גם לי היו הרבה דברים משפחתיים‬ ‫להתמודד איתם.‬
‫העולם לא סובב סביבך.‬
‫כן, ואני עשיתי סקס.‬
‫לעזאזל איתך, ג'יני.‬ ‫-את יכולה להיות כלבה אמיתית, אבי.‬
‫אני לא אעשה את זה.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫נורה, זו לא אימא שלך?‬
‫בוו, ספרי לנו מה הבת שלך אמרה.‬
‫העוזרת של ראש העיר, או החברה,‬
‫אני לא עוקבת, מחזיקה אקדחים בבית שלה.‬
‫נורה נבהלה.‬
‫האם ג'ורג'יה הודיעה לי, בתור אימה של נורה,‬ ‫שיש אקדחים בבית שלה? לא.‬
‫המקום מסוכן.‬
‫התחננתי שהיא לא תעשה את הריאיון.‬
‫לא הייתי צריכה לספר לה‬ ‫על האקדחים של אימא שלך.‬
‫הייתי צריכה לדעת שהיא תתחרפן ככה.‬ ‫בגלל זה התחמקתי מכן.‬
‫אני לא מאשימה אותך שאת כועסת עליי.‬ ‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני אסטור לעצמי אם את רוצה.‬
‫סליחה, רק רגע.‬
‫עשית סקס?‬
‫מה?‬
‫כן!‬
‫מה יש לך בשבילי?‬
‫- חונק דוב (אקוניטום) -‬
‫- צמח רעיל -‬
‫- ידוע כגורם לאי ספיקת לב -‬
‫אמבר לין.‬
‫כן.‬
‫מצאתי משהו.‬
‫בחיים לא תנחשי.‬
‫רוצה קרח?‬
‫קרח? כן, בבקשה.‬
‫מותק, יש "אוצר לאומי"!‬
‫הצהרה!‬
‫היי, סיימתי לעבור על נקודות הנאום.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא חושב שאת צריכה לבוא הערב.‬ ‫-למה?‬
‫אקדח, ג'ורג'יה, בבית עם ילדים. מה חשבת?‬
‫את יודעת שאני תומך בפיקוח על נשק.‬ ‫-אני אישה שגרה לבד.‬
‫נכון. אבל עכשיו את גם משקפת אותי.‬ ‫את עובדת במשרד שלי. את חלק מהקמפיין שלי.‬
‫זה כל מה שאני?‬ ‫-לא.‬
‫את הרבה יותר מזה, מה שמחמיר את המצב.‬
‫זה לא אישי, ואני מצטער,‬ ‫אבל אם תגיעי לאירוע גיוס התרומות‬
‫אנשים לא יתרמו,‬ ‫ואני לא יכול להרשות את זה לעצמי.‬
‫אז בתור הבוס שלך, אני אומר לך להישאר בבית.‬
‫ובתור החבר שלי?‬ ‫-בתור החבר שלך,‬
‫אני מבקש שתפסיקי להסתיר ממני דברים.‬
‫אז אנחנו כבר לא בדרום.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫אני מצטער. את צודקת.‬
‫אני לא שייכת לכאן.‬
‫על מי ניסיתי לעבוד?‬ ‫אני לא אימא של וולסברי.‬
‫היי, אל תיתני להם לעשות לך את זה.‬
‫ראיתי איך קפצת עם אופנוע שטח מעל תנין.‬ ‫את יכולה לעשות הכול.‬
‫אז אבי סטרה לי על הפנים הערב.‬
‫כאילו, זה באמת…‬
‫ג'יני?‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫אני ישנה.‬
‫ג'יני, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫בבקשה, דברי איתי.‬
‫נו, באמת.‬
‫לך לסיים לשכב עם אימא, אני אחכה.‬
‫ג'יני?‬ ‫-אלוהים!‬
‫כמה זמן אתה עומד שם?‬
‫מה את עושה?‬
‫למה אתה כאן, מרקוס?‬
‫אני…‬ ‫-אימא שלי צדקה.‬
‫זה…‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫זה לא בריא.‬
‫החברות השטותית בינינו‬ ‫עם כל המתח המיני והסודות האלה,‬
‫זה גרוע.‬ ‫-ג'יני.‬
‫לא. אני רצינית.‬
‫תוכיח שאני טועה. מה אתה רוצה לומר?‬
‫אני חושב שאני אוהב אותך.‬ ‫-לא נכון.‬
‫מה עשית עכשיו?‬
‫אני לא מאמינה שכל כך נמשכתי אליך.‬ ‫תמיד אורב מחוץ לחלון שלי כמו איזה לוזר.‬
‫אני לא אתן לך למרוח אותי‬ ‫כמו שמרחת את פאדמה.‬
‫אתה יודע מה הבעיה שלך?‬
‫הבעיה שלך היא שאתה לא מסוגל למשהו אמיתי.‬
‫אתה בדיחה!‬
‫עכשיו צא.‬
‫אתה טיפש?‬
‫אמרתי: צא! איזה חלק אתה לא מבין?‬
‫ואל תחזור!‬
‫כאב…‬
‫הוא עלול להשתלט.‬
‫כשגדלתי, הרגשתי מבוטלת, חסרת קול, אבודה.‬
‫אני לא חשובה.‬
‫מעולם לא הייתי.‬
‫ברור שפגעתי בעצמי.‬
‫כשאין לך קול, אתה צריך לצרוח איכשהו.‬