NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Paul Randolph on olevinaan kunniallinen Wellsburyn asukas,
mutta Paul Randolph on suhteessa alaisensa kanssa.
Cynthia Fuller on yhteisön tukipilari ja tietää, mitä kaupunki kaipaa.
Ääni Cynthialle on ääni välittämisen puolesta.
Olen Cynthia Fuller ja seison näiden sanojen takana.
Että sellaista. -Ihan hirveä kuva minusta.
Pian on tärkeä varainkeruuillallinen, joten yritetään keskittyä siihen.
Emmekö tee mitään? Hän hyökkäsi sinua vastaan.
Tällaista politiikka on. Vaalipäivään on kaksi viikkoa.
Fokus on pidettävä sanomassa.
He vajoavat, me kohoamme. -Meidän on vajottava alemmas.
Upotetaan ne, savustetaan ulos.
Emme tee niin, vaan pidämme pään pystyssä ja keksimme keinon pelastaa tilanne.
Kyllä.
Uskomaton temppu Cynthialta.
Äiti raataa kuin hullu. Hän ei ole ikinä intoillut työnteosta tällä tavalla.
Hän pärjäsi hienosti, ja nyt tuli tällaista PN:ää.
Paskaa niskaan todellakin.
Hetkinen. Draamaa.
En enää tiedä, mitä ajatella.
Ihan kuin et välittäisi minusta. Pidätkö edes minusta?
Tiedät, että pidän. -Enkä tiedä.
Kuten sanoin, en vain pysty tähän.
Tähän keskusteluunko? Vai seksiin kanssani ilman sitoutumista?
Kumpaan niistä et pysty? -En kumpaankaan.
Olen pahoillani.
Hitto.
On vaarallista herpaantua.
Olen nähnyt, miten äidin ja isän käy, kun he palaavat yhteen.
Ei hyvin.
Seurauksena on aina tuskaa.
Minulla on kauhea stressi.
Ihottuma tietyillä alueilla ei tunnu kivalta.
Vapaaehtoistyö kuurojen tukiohjelmassa kouluhommien ja treenien lisäksi -
houkuttaa yhtä paljon kuin kehoni jauhaminen pihviksi.
Sano muuta. Futis, 3SB ja tuutorointi imevät minusta kaikki mehut.
Onpa teillä kiireiset elämät.
Normimeininkiä. -Juttuja yliopistoa varten.
Turhaa tosin, sillä psykan tutkinto on hyödytön, kun maapallo romahtaa.
Millaisia juttuja?
Vapaaehtoistyötä Perussa, voitto nuorten liikeideakisassa…
Hän puhuu minusta. Tein nuo jutut.
Mitä harrastuksia sinulla on ollut? -Jestas.
Huilu, ranska, piano, maahockey, koripallo, jalkapallo, steppaus,
baletti, hiphop, jazz, keramiikka,
karate ja teatteri.
Asettukaahan paikoillenne.
Olisi ilmoitusasia.
Osallistumme maanlaajuiseen Junior Pulitzer -esseekilpailuun.
Aiheena on: "Minne tunnet eniten kuuluvasi?"
Valitsen yhden teistä alueelliseen sarjaan.
Siitä saa lisäpisteitä, kun hakee yliopistoon. Niin, Maxine?
Mitä jos tuntee kuuluvansa pimeään huoneeseen katsomaan Konttoria?
Pitääkö silti kirjoittaa? -Pitää.
Voi taivas, hän on täällä.
Olet paniikissa. Hengitä syvään.
En ole harrastanut karatea. -Ei se haittaa.
Puhut sujuvasti koreaa ja soitat pianoa. Kaikki hyvin.
Okei, mutta minun pitää voittaa esseekilpailu.
ISÄ MITEN SYKSY? UPEA RUSKA
Mitä isäsi sanoo? -Höpisee jotain ruskasta.
Kehottaa haistelemaan kukkia.
Vanhempani eivät tajua. Eivät älynneet laittaa minua karateen.
Unohda jo se karate. -En.
Tiedättekö, missä Norah on? Häntä ei ole näkynyt viime aikoina.
Enemmän tosin kuin Maxia, joka on kadonnut tyystin.
Max on ylikiireinen ja hermoromahduksen kourissa.
Aivan. Niin siinä käy, kun rupeaa seurustelemaan.
Sen jälkeen ei ystävien seura kiinnosta.
Saat deittailla minua, Abs.
Ja ottaa minulta suihin. -Haista sinä paska.
Onko sinulla kaikki hyvin?
On. Kaikki on oikein kivasti ja mukavasti.
On vain huono päivä.
Osa päivistä on timanttia, osa silkkaa kiveä.
Kiitos, Kungfutse. -Vihaan teitä kaikkia.
Ginny on ainoa tukeni hädän hetkellä.
Haluatko puhua siitä?
ISÄ KYLMÄ. ONNEKSI OTIN TAKIN MUKAAN
Voi taivas, hän on täällä. -Ja minun hätäni saa siirtyä syrjään.
Isä! -Hei!
Hullua, että olet täällä! -Oletpa sinä kasvanut.
Kukas hän on?
Hunter on poikaystäväni.
Poikaystäväkö? -Hei, herra Miller.
Sano vain Zion. Hauska tavata. -Zion, selvä.
Haluatko kyydin kotiin? Toin pyörän.
Olen kaivannut sitä. Haluan kyllä. Kiitos.
Nähdään huomenna. -Selvä.
Vai että poikaystävä. Alat jo olla iso, pikkuinen.
Mahtava pärinä!
Marcus, tässä on isäni.
Hauska tavata. -Zion.
Siksi siis osasit ajaa.
Zion! -Hei, pikkumies!
Kas näin.
Hei. Kiitos aidasta.
Hei, nuppu.
Kiva mekko. Oikein rento ja sään mukainen.
Luusta tehdyt nopat Nepalista. -Siistiä!
Sherpa Ang Tharkayn muistelmat.
Hän oli Mount Everestin tunnetuimpia oppaita. Mahtava kirja.
Osa sanoista on alleviivattu.
Onko se jokin koodi? -Ei.
Olen edistyneiden englannin kurssilla, ja osallistumme esseekilpailuun.
Pitää pohtia, minne kuuluu. Aion kirjoittaa Wellsburysta.
Taidat viihtyä täällä.
Minä iskin yhtä tyyppiä käteen!
Vai niin. -Voidaanko rakentaa peittolinnoitus?
Äiti seurustelee.
Niinkö? Onko hän hyvä mies?
On. Kyllä hän on.
Voidaan me tehdä peittolinnoitus. Mene hakemaan peitot.
Minä autan.
Mikä juttu Ginnyllä on sen naapurin pojan kanssa?
Marcuksenko? -Heidän välillään tuntui olevan jotain.
Mitä? -Olet ihan pihalla.
Ginnyllä on eka poikaystävä. Suloista. -Niin, Hunter. Tapasin hänetkin.
Tietäisin, jos Ginnyllä olisi jotain Marcuksen kanssa. Tiedän kaiken.
Olen Sauronin silmä. Näen kaikkialle.
Miten Raquelle voi?
Me erosimme.
Ikävä juttu. -Niin. Ei voi mitään.
Peittolinnoitus!
Nyt rakentamaan.
Etkö saa unta?
Isä on täällä.
Onko? En huomannutkaan. -Älä sitten rupea hölmöilemään.
Mitä tarkoitat? -"Mitä tarkoitat?"
Kulje valoa kohti.
Pidät siitä.
Haluan vain, että olet varovainen. -Olen aina varovainen.
Kampanjan takia olet koko kaupungin tarkkailun alla.
Näit siis sen mainoksen. -Ja lisäksi on Paul. Pidämme Paulista.
Niin tosiaan pidämme.
Oikein kovasti. -Näen sinut ensi kertaa näin onnellisena.
Työpaikkasi ja tämä kaupunki…
Elämäsi ei ole koskaan ollut näin lähellä normaalia.
Yritetään pitää se sellaisena. -Mitä oikein ajat takaa?
On selvää, että olet vieressäni, jottet menisi isän viereen.
Ei se nyt niin selvää ole.
Voisiko hän olla tällä kertaa vain isäni eikä eksäsi?
Ei sinun tarvitse minusta ja isästäsi huolestua, nuppu.
Lupaan sen.
Näytätte kyllä onnellisilta vastavihityiltä.
Ilman häntä meillä ei olisi kunnon kotia. Hän pelasti meidät.
Kaikki on kunnossa. Jätän teidät. -Oliko tämä tällä selvä?
Pidätyksesi jälkeen olet keskittynyt huolehtimaan tyttärestäsi.
Painotan sitä edistymisesi loppuarviossa. -Kiitos, se on iso helpotus.
Minähän lupasin huolehtia sinusta, rouva Greene.
Mihin sinä nyt? -Ulos.
Ole mieluummin täällä minun kanssani.
En ole poistunut hotellista kolmeen päivään. Järki tässä lähtee.
Voin kutsua sosiaalityöntekijän takaisin.
Hienoa. Meillä oli viimeinen Taru sormusten herrasta -leffa kesken.
Siinä tapahtuu paljon, joten katsotaan se kahdesti.
No niin, jatketaan.
"Elämäni mullistui tässä edistyksen, luovuuden ja myötätunnon utopiassa.
Tunnen kuuluvani eniten Wellsburyyn."
Se on -
oikein hyvin kirjoitettu.
Mikä siinä mättää? -Onko se totta? Tunnetko kuuluvasi tänne?
Se on essee. Voittamalla kisan voisin päästä kunnon yliopistoon.
Vai kunnon yliopistoon. -Niin.
Älä ota itseesi. Tiedän, että opiskelit sitä sun tätä siellä sun täällä.
Täällä toimitaan toisin. -En ottanut itseeni.
Miten tekstiä voisi parantaa? -Mietin asiaa.
Paul Randolph on lapseton,
joten voiko häneen luottaa perhe- ja koulutusasioissa?
Mieheen, jonka naisystävällä on kaksi lasta eri miesten kanssa?
Mitä? -Isku!
Olen Cynthia Fuller…
Tuo oli täysin asiatonta. Miten tämä vaikuttaa meihin?
Cynthian aloitettua loanheiton -
historiallinen seura ja unitaarikirkko ovat vetäytyneet varainkeruuillasta.
Et ole tosissasi. -En niin, vaan vitsailen.
Onko kaikki hyvin?
Zion on täällä. Ginnyn isä.
Zion. Herra pingviini.
Hän yöpyy meillä.
Sohvalla. -Selvä. Onko minulla syytä huoleen?
Ei.
Selvä. Luotan sinuun. -Hyvä.
Milloin tapaan hänet?
Anteeksi kuinka? -Hän on Ginnyn isä ja osa elämääsi.
Kumppaninasi minun pitäisi tavata hänet. Onko se ongelma?
Ei, ei lainkaan. Kuulostaa kivalta.
Kehitellään jotain. -Hyvä. Voisin tulla tänään teille syömään.
Tänä iltanako? -Niin, mikä ettei.
Mikä ettei. -Ja kuule.
Voisitko sulkea oven perässäsi? Hienoa.
Rakkautesi luo lämpöä tähän kylmään selliin.
"Vain kalterit voivat erottaa meidät." -Entä kun vapaudun?
Onko…?
"Onko meillä toivoa ulkomaailmassa?" -Aivan, niinhän se oli. Hitto.
"Näiden perustelujen nojalla…" Liian puisevaa.
No niin, lähden tunnille. Hyvin se menee.
Hei, muukalaiset.
Tänään siis MANG-hengailua kahvilassa. Tuletteko?
Sori, en pysty. -Pitää päntätä vuorosanoja ja läksyjä.
Okei. Entä sinä, Norah?
Ai niin, hän ei ole täällä.
Tähänkö on tultu, MANG?
Jeesus, ota minut pois, en kestä tätä. Minä pyydän.
Rakkaat, oikeasti. -Ämmä, vitsi.
Näyttääpä hyvältä. -Niin näyttää. Zion on taitava kokki.
Ja Paul myös. Paul teki aamiaista. Se oli oikein hyvää.
Zion, olet siis valokuvaaja.
Sitäkin. En halua määritellä itseäni yhden päivän tekemisten perusteella.
Kyllä yksikin osaamisala voi riittää. Etenkin, jos tekee tärkeää työtä.
Paul, millaista on olla pormestarina tässä edistyksen utopiassa?
Mahtavaa. Toivon mukaan saan jatkaa vielä vaalien jälkeenkin.
Mitä kuvaat tällä hetkellä? -Työstän itse asiassa kirjaani.
Kirjaako? -Niin, sain kustannusdiilin.
Sehän on hieno uutinen. -Siitä on jo aikaa. Eikö Ginny kertonut?
Et kysy ikinä isästä.
Kerrassaan upeaa. Onnittelut.
Mistä se kertoo?
Nepalin raute-kansasta.
Maan viimeiset nomadit vaihtavat paikkaa jatkuvasti.
Kiehtova kulttuuri. Elin heidän kanssaan 5 kuukautta.
Tuttua seutua. Länsi-Nepalia, eikö? -Oletko käynyt siellä?
Olen, vaelsin Himalajalla.
Minkä reitin? -Annapurnan.
Minä Snowmanin. -Ihanko totta?
Kova veto. Siinä ollaan Himalajan vuorilla 25 päivää.
Coolia. -Niin.
Näytänkö peittolinnoituksen? -Mitä ihmettä?
Totta ihmeessä näytät. Mentiin.
Paras tähänastisista. -Mahtava viritelmä.
Menivät peittolinnoitukseen.
Aivan.
Etkö tosiaan jää yöksi? -Teillä on talo täynnä.
Onhan välillämme kaikki hyvin? -On.
Ilman muuta.
Hyvää yötä. -Hyvää yötä.
Mukava tyyppi.
Mihin menette? -Selvittämään, minne Ginny kuuluu.
Ärsyttävän salamyhkäistä.
Hei, muru.
Miten jakselet?
Joko isä lähti?
Me kumpikin rakastamme sinua. -Hienoa terapeutteilua.
Elämä jatkuu lähes entisenlaisena. -Paskanmarjat.
Abigail.
OLISIKO KENESTÄKÄÄN SEURAA TÄNÄÄN?
Tämä on vaikeinta, mitä kukaan on ikinä tehnyt.
No, sentään osaat suhteuttaa asiat. -Halaa minua.
En jaksa häntä nyt.
Voi ei, on tapahtunut hirveä erehdys. Emme halua sinua tänne.
Hei, Sophie. -Hei, Marcus.
Olohuone on meidän. -Se on yhteistilaa.
Marcus, mene pois.
Hän ei mene pois.
Onko kaikki hyvin?
On yksi tyttö.
En saa häntä mielestäni. -Et voi olla tosissasi.
Hän ei kai ole kiinnostunut.
Sano Padmalle, että mokasit, olet tolvana ja pahoittelet.
Ole rehellinen.
Niin, Padma…
Minäkin tyrin Sophien kanssa, mutta Ginny kehotti rehellisyyteen.
Ginny, vai?
Kulta.
No, mitä sanot?
En tiedä, ihan sama.
Ahaa, olet tätä nykyä cool.
Enkä ole. Coolit eivät sano olevansa cooleja.
Teet huomioita. Takuulla cool.
Mitä muuta kuuluu?
Äiti on psykopaatti. -Hei!
Tiesitkö, että hänellä on sisko? -Tapasit siis Maddien.
Ja hänen vanhempansa ovat elossa. Minulla on siis salatut isovanhemmat.
Ei ole reilua salata sellaista.
Kuule, ymmärrän näkemyksesi,
mutta olen tavannut isovanhempasi, ja Georgialle he ovat kuolleita.
Hän teki niin voidakseen olla hyvä äiti. Sinä olet hänelle ykkösasia.
Ja minulle myös. -Okei, mutta hän on silti hullu.
Väitätkö muka, ettei ole?
En sentään, sillä äitisi on täysin kahjo, mutta sen sortin kahjon haluaa puolelleen.
Jos koti on siellä, missä sydänkin, niin matkamiehen koti on tien päällä.
Hajanaisena paikallaan, antaa muistojen iskeä, tunnen kaiken.
Että hänen pitikin osua oikeaan.
En koskaan ole yksin, koti kulkee mukana.
Siirtolainen on aina kotona, aina kotona.
Tahdon maailmalle jakaa, mitä tunnen. Rakkauden niin ainutlaatuisen.
Ei sydän ole talo, mut se on koti.
Se on koti. Se on koti.
Sinä olet koti.
Tykkäsitkö?
Miksi se toimi?
Koska hänellä on mahtava elämä. -Koska hän puhui sydämestään.
Jos kuka vain voi sanoa sanasi, sanat eivät ole omiasi.
Se essee.
On hyvä, että viihdyt Wellsburyssa ja olet saanut ystäviä,
mutta olet jo tarpeeksi iso kertomaan oman tarinasi.
Mitä nyt, pikkuinen?
Kauanko viivyt tällä kertaa? -Onko minussa päiväysmerkintä?
Isä.
Tarvitsen sinua. Olet vastavoima äidille. Haluan, että jäät tänne.
Älkää toistako aina samaa kaavaa. -Mitä tarkoitat?
Päädytte aina yhteen, mutta juttu menee pieleen ja joudut lähtemään.
Haluan, että viivyt pidempään.
Moi.
Olen Zion. Tuon tytön isä.
Pikkutyttöni ja minä.
Me telttaillaan ja paahdetaan vaahtokarkkeja.
Tytön sormet tahmaantuvat. "Puhdista ne, isä." Teen sen.
Pikkutyttöni ja minä retkeillään Grand Canyonilla.
Tyttö väsyy. "Kanna minua, isä." Teen sen.
Pikkutyttöni ja minä leikitään lentävää mattoa.
Nostan häntä ylös ja ympäri. "Lennätä taas, isä!"
Teen sen. "Lennätä taas, isä!"
Teen sen. Teen ja teen ja teen.
Pikkutyttöni ei ole enää pikkuinen.
Hän haluaa tehdä sen itse.
"Ei se niin ole, isä. Et tajua, isä. Olisit nyt cool, isä."
Pikkutyttöni aikuistuu.
Mihin hän isää tarvitsee?
"Haluan, että jäät tänne, isä."
Teen sen.
Se yksi tyyppi käytti jambista pentametriä.
Se oli huikeaa.
Oliko hauska ilta?
Isä vei minut lavarunoiltaan Bostoniin. Esitykset olivat ihan mielettömiä.
Isä meni lavalle, ja homma näytti kosahtavan täysin,
mutta hän vetikin upean isyyttä käsittelevän pätkän.
Nahkatakkinen Langston Hughes. Tosi inspiroivaa.
Siltä kuulostaa. Minullakin oli inspiroiva ilta.
Taidanpa pukea sen runoksi. Kas niin.
Äitiys.
Pyykkäystä.
Hajustamatonta pulveria herkälle iholle.
Äkkiä kasvot ikkunassa! Petos.
Pettymys, huoli, viha. Verenpunainen viha, raivo.
Kysymyksiä. Niin paljon kysymyksiä.
Miksi outo vierailija kapuaa teinityttäreni ikkunaan yömyöhään?
Kauanko tätä on jatkunut?
Harrastavatko he seksiä? Huolehtivatko turvallisuudesta?
Eikös tytöllä ole poikaystävä? Mitä täällä oikein tapahtuu?
Viha. Raivo.
Äitiys.
Ei hullumpaa.
Siis minkä hemmetin takia Marcus Baker kiipeää huoneeseesi?
Olemme kavereita, ei muuta.
Et tajua mitään. -Mitään.
Mitään ei ole tekeillä. Miksi vaahtoat?
Tietääkö Maxine? Onko Hunter tietoinen Marcuksen kiipeilyharrastuksesta?
Pata, tässä on kattila. Teillä kahdella varmaan synkkaisi.
Mitä tarkoitat?
Sinulla ja isällä on selvästi jotain. Kaikkihan sen näkee. Varmaan Paulkin.
Marcus ja minä ollaan ystäviä. Tajuamme toisiamme, siinä kaikki.
Ja tästä lähtien pyykkään itse! -Oliko tuo uhkaus?
Siitä vaan! Pyykkää minkä kerkiät. -Olet maailman surkein äiti.
Älä puhu äidillesi noin.
Kunnioita häntä. -Nimenomaan, pikku paskiainen.
Vihaan sinua! -Ja minä sinua!
En suosittele hankkimaan lapsia.
Hoidit tilanteen hyvin.
Tai et ainakaan surkeasti.
Eli…
Mitä?
Ei! Nytkö ryhdyt tuohon?
Kun olen vain varjo entisestä, eläväisestä itsestäni?
Olin oikeassa. -Vihaan sinua enemmän kuin Ginnyä.
"Tiedän kaiken.
Näen kaikkialle. Olen Sauron, paha silmä, itse Jumala!"
Kunpa Ginny ei makaisi sen pojan kanssa. -Hänestä on tulossa nainen.
Hän harrastaa seksiä ja tekee virheitä. Meidän pitää tukea eikä sättiä häntä.
Mainiota. Kehotetaan tytärtä, jonka saimme teineinä, tekemään virheitä.
Onneksi hankin hänelle pillerit. -Teet aina näin.
Yrität hallita kaikkia. -En kaikkia.
En piittaa Ryan Reynoldsin puuhista.
Olen kaivannut tätä.
Menen nukkumaan.
Hyvää yötä. -Öitä.
Heippa. -Mukavaa päivää.
Se paikka minua eniten määrittelee. Kotini, jossa perheeni ja kitarani ovat.
Seuraavaksi Ginny Miller.
Lapsena luulin…
Lapsena luulin, että ihmiset syntyvät pää kallellaan,
sillä niin minua aina katsottiin.
Ruutuja. Rasti yhteen, rasti toiseen.
Muut eivät tiedä. He eivät kaivaudu kerrosten väliin kuten minä.
He eivät siirry ja vaihda, puolen valitsemista kaihda.
Mikä puoli minusta tänään kuuluu?
Mikä osa minusta loukkaa vähiten, sulautuu eniten,
toimii, menestyy, nousee kärkeen, kukistaa muut osat -
ja ottaa ohjat tehden minusta huijarin?
Ikuisesti hukassa, suuntaa etsimässä.
Minua osoitellaan variksenpelätin tavoin.
Riepotellaan sinne tänne kuin pyörremyrskyssä.
Dorothy ei tahdo leikkiä tänään. Hän treenaa kokeisiin, täyttää lomakkeita.
Tyhjä ruutu huutaa minua täyttämään sen valinnallani.
Osaan kyllä täyttää.
Sulloa koko elämäni pakettiin tieteellisellä tarkkuudella.
Pakkaan identiteettini tunnissa kasaan,
sillä juurissa on voimaa, mutta minä olen pelkkää pintaa.
Veressäni virtaa vettä ja öljyä, aina erillään.
Isän kirjat ja lukunurkat.
Kamera, joka lukitsee valollaan muistot ja väistää ajan tekemät tuhot.
Sytkäri, joka poltti.
Kamat pakettiin, rasti ruutuun ja kohti seuraavaa ovea.
Mutta tätä pakettia ei tilattu.
Veteen piirretyt viivat, kirjoittamattomat säännöt.
Näen molemmat puolet selvästi.
Hypin, pompin, tanssin nuoralla ja putoan väliin, näkymättömiin.
Kuulun välitilaan. Rastita kaikki sopivat vaihtoehdot.
Apua!
Siis haloo.
Voittaja on -
Hunter Chen.
Oikeusmurha.
Hei.
Ethän ottanut itseesi? -En, kaikki hyvin.
Hyvä.
Tuletko? -Ihan kohta.
Ennen kuin puhut…
Hunterin esseessä oli hyvä rytmi. Alku, keskikohta ja loppu.
Se täyttää aluesarjan voittoon vaadittavat kriteerit.
Oli minullakin alku, keskikohta ja loppu. -Esseesi oli oikein hyvä.
Se oli vain liian epäsovinnainen.
En saa tätä sujumaan. -Näytähän.
Se menee näin.
Mitä?
Mitä jos jähmetyn lavalla ja nolaan itseni täysin?
Taidan saada paniikkikohtauksen. -Älä höpsi. Olet takuulla upea.
Onko ihan okei olla täällä?
Olen vähän hermona. Äitisi on aika pelottava.
Hän luulee tietävänsä kaiken, vaikka ei oikeasti tiedä minusta mitään.
Selvä. -No niin.
Mutta isäsikin on täällä. Ehkä pitäisi mennä alakertaan.
Mitä "liian epäsovinnainen" tarkoittaa?
Olisin ansainnut voiton. Gitten on rasisti.
Enkö sinun mielestäsi?
Esityksesi oli vaikuttava. Tosi hyvä.
Se upposi minuun, mutta meidän piti kirjoittaa essee.
Tekstisi ei ollut essee. Ja olihan se epäsovinnainen.
Oletko nyt Gittenin puolella? Oikeastiko?
Tarkoitan vain, että jos sinulle on niin tärkeää se,
miten Gitten sinut näkee, niin miksi keuhkoat hänen tunneillaan?
Koska olen ihminen ja haluan saada ääneni kuuluviin.
Okei.
Kyllähän sinun artistina pitäisi tajuta. -Aivan. Nyt en tehnyt biisiä.
Tähtään selviytymiseen. En herätä huomiota, teen mitä pyydetään.
Oletko siitä ylpeä? -Miksen saisi olla oma itseni?
Olet puoliksi taiwanilainen. -Niinpä.
En ole täysin valkoinen, eikä Gitten ole rasisti.
Minulle tilanne on toinen.
Aasialaiset mielletään neroiksi ja huippulahjakkuuksiksi,
mustat naiset taas tyhmiksi, laiskoiksi ja vihaisiksi.
Sinulle ei jaella nyrkkitervehdyksiä. -Taiwanilaisuus tarkoittaa,
että joudun 19-vuotiaana armeijaan, koska olen mies.
Ellen luovu taiwanilaisuudesta amerikkalaisuuden hyväksi,
mikä tekisi minusta lusmun ja jenkkinynnyn.
Luulin, että Taiwanin-matkalla pääsisin vihdoin omieni pariin.
Oikeasti siellä kävikin vain selväksi, etten kuulu sinnekään.
Et tiedä, millaista elämäni on.
Enkö nyt olekaan enää siisti kitarajätkä?
Paneuduin esseen kirjoittamiseen ja noudatin sääntöjä.
Luuletko, että sääntöjä noudattamalla olisin voinut voittaa?
Et tajua. Olet valkoisempi kuin minä voin ikinä olla.
Meistä saa yhden valkoisen. -Minäkin osaan enemmän kiinaa kuin sinä.
Oletko edes aasialainen? -Sori, etten ole tarpeeksi kiinalainen.
Etpä sinäkään näytä poimivan puuvillaa,
ja jopa Brodie twerkkaa sinua paremmin.
Pidin runostasi, mutta yritä saada riimit biittiin, jäbä.
Kuinka musta mahdat lopulta olla? -Anteeksi kuinka?
Mitä? Ihan oikeasti.
Jos tähän lähdetään, tehdään se kunnolla. Sorto-olympialaiset käyntiin.
Tapasit perheeni.
Minä häivyn.
Mä itseni näen kun sinuun katson
Se kertoo jostakin Jota käsittää en voi
Kanssasi sun on sieluni viaton Kesän…
Älä laula.
Mikä on, nallekarkki?
Ei mikään.
Hunterin essee voitti, olen jäljessä kaikesta -
enkä pysty kirimään, ja äidin olisi pitänyt ilmoittaa minut juttuihin.
Äitisikö on syypää? -Niin.
Mistä on oikeasti kyse? -Sinä olet musta.
Olenko? -Äiti on valkoinen, ja minä…
Virginia Miller. -Jaahas.
En voi tietää, millaista on olla sinä. Äitisikään ei voi.
Mutta oman onnellisuutesi vuoksi sinun on pakko hyväksyä itsesi.
Siksi runosi oli todellista taidetta. -Oliko?
Onpa täällä paljon töitäni.
Tuo ei tosin ole minun. Hieno maalaus.
Kuka sen teki?
BLUE FARMIIN. NYT HETI. SOS.
Kappas, sinuakin näkee.
Tiedättekö, mistä on kyse?
Minä ehkä tiedän.
Hei. -Hei.
Vanhempani eroavat.
Mitä? -Tosi ikävä kuulla.
Isä muutti eilen pois.
Hitto. -Olen pahoillani.
Tiedän kokemuksesta, miten syvältä se on. -Oletko kunnossa?
En minä ole kunnossa.
Te hylkäsitte minut. Tämä on ollut elämäni paskin viikko,
ja tarvitsin teitä.
Tarvitsin teitä, mutta teillä oli liian kiire.
Olette huonoja ystäviä. Tämä MANG-juttu…
MANG on mennyttä.
Olen pahoillani,
mutta minullakin on ollut perhehuolia.
Ei aina ole kyse sinusta. -Ja minä harrastin seksiä.
Haista paska, Ginny. -Olet joskus aikamoinen narttu.
En tee sitä.
Anteeksi kauheasti.
Norah, tuohan on äitisi.
Bev, mitä tyttäresi sanoi?
Pormestarin avustaja tai tyttöystävä tai mikä lie pitää kotonaan aseita.
Norah oli kauhuissaan.
Eikä Georgia kertonut aseista minulle, vaikka tyttäreni oli heillä.
Se on vaarallista!
Anelin, ettei hän menisi televisioon. Ei olisi pitänyt kertoa hänelle aseista.
Olisi pitänyt arvata, että hän sekoaisi. Tämän takia olen vältellyt teitä.
Ei mikään ihme, jos olette vihaisia. Anteeksi.
Voin läimäyttää itseäni.
Siis hetkinen nyt.
Harrastitko seksiä?
Joo!
Katsotaanpa sitten.
UKONHATTU
MYRKYLLINEN VOI AIHEUTTAA SYDÄMENPYSÄHDYKSEN
Amber Lynn.
Jep. Löysin jotain.
Et arvaakaan.
Laitanko jäitä? -Laita, kiitos.
Hei, telkusta tulee National Treasure.
Julistus!
Hei, sain juuri aihelistan valmiiksi.
Kuule, meidän pitää jutella. -Selvä.
On parempi, että jäät kotiin. -Miksi?
Ase talossa, jossa on lapsia. Mitä oikein ajattelit?
Tiedät, että ajan asekontrollia. -Olen yksin asuva nainen.
Tekemisesi vaikuttavat myös minuun. Olet alaiseni ja osa kampanjaani.
Sitäkö minä vain olen? -Et.
Olet paljon enemmän. Se pahentaa asiaa.
Tämä ei ole henkilökohtaista, mutta jos tulet varainkeruuiltaan,
emme saa lahjoituksia, ja tarvitsen niitä.
Pomonasi käsken sinun pysyä kotona. -Entä miesystävänäni?
Miesystävänäsi pyydän, ettet salaa asioita.
Nyt ei olla etelässä.
Ei naurata. -Anteeksi, olet oikeassa.
En kuulu tänne. En voi olla yksi Wellsburyn äideistä.
Älä lannistu. Olet hypännyt pyörällä alligaattorin yli, pystyt mihin vain.
Kuvittele, Abby läimäytti minua tänään…
Ginny. Saanko tulla?
Minä nukun.
Meidän pitää puhua.
Puhutaan tästä.
Just. Mene panemaan äitiä. Odotan sen aikaa.
Ginny? -Hyvä luoja!
Kauanko olet ollut siinä?
Mitä sinä teet? -Mitä asiaa, Marcus?
Minä… -Äiti oli oikeassa.
Tämä -
ei ole aitoa eikä tervettä.
Tämä muka-ystävyys, seksuaalinen jännite ja salailu -
on ihan perseestä! Ihan oikeasti.
Vai väitätkö muuta? Mitä haluat sanoa?
Taidan rakastaa sinua. -Et sinä rakasta.
Mitä teit äsken?
En tajua, mitä näin sinussa. Hiivit ikkunoista kuin mikäkin luuseri.
Minulle et tee samaa temppua kuin Padmalle.
Sinun ongelmasi on se, ettet kykene mihinkään todelliseen.
Olet pelkkä vitsi! Häivy siitä.
Oletko vajaa?
Käskin häipyä. Eikö mene perille?
Pysykin poissa!
Tuska. Se voi käydä ylivoimaiseksi.
Koko lapsuuteni ajan tunsin itseni mitätöidyksi, syrjään sysätyksi.
Minulla ei ole väliä.
Ei ole koskaan ollut.
Tietenkin satutan itseäni.
Kun ääntään ei saa kuuluviin, on keksittävä keino huutaa.
Tekstitys: Heidi Mäki