‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎E cineva jos. Acolo.
‎Oi nenorocite!
‎Șaptesprezece, 18, 19, 20…
‎Oi nenorocite!
‎Ce-i cu tine?
‎Unde ți-e amicul?
‎Acolo?
‎Bine.
‎Rahat!
‎9:15 ‎CU STELLA @ POARTA ALFEA
‎Uau! Ești dezorientată.
‎Mă impresionează încrederea ta ‎în fața ignoranței totale.
‎Dar te agiți prea mult.
‎Aproape fugi.
‎Acum sunt aici, ‎dar nu poți să te întorci…
‎Nu am nevoie de ajutor, dar îți mulțumesc.
‎Nu-mi amintesc să ți-l fi oferit. ‎Câtă îngâmfare!
‎- Cred că ești o zână. ‎- Da, chiar sunt.
‎Nu credeam că voi spune asta vreodată.
‎Ciudat, având în vedere că ești ‎la facultatea pentru zâne.
‎Prin părțile mele, nu sunt multe.
‎Și de pe ce tărâm ești?
‎California.
‎- Nu ești din Lumea Cealaltă? ‎- Nu.
‎Dacă vrei să rămâi perplex, acum trei luni ‎nu știam că există Lumea Cealaltă.
‎Dacă ești rătăcită și nu zic că ai fi,
‎ai nevoie de ajutor. ‎Deși nu ți-l ofer…
‎Asta e Sala Specialistului.
‎Sala Zânelor e încolo.
‎Sala Specialistului. Evident.
‎Sigur știu eu ce e un Specialist!
‎- Aș fi încântat… ‎- Să-mi explici bărbătește?
‎- Nu. ‎- Sigur.
‎Pari a fi genul respectiv.
‎Nu mai saliva la boboci!
‎- Riv, lasă-mă o secundă. ‎- De ce? S-o urmărești?
‎Nu.
‎Ce faci?
‎- Bloom? ‎- Da. Tu trebuie să fii Stella.
‎Bună!
‎Te-am așteptat, ‎dar mi-am pierdut răbdarea.
‎O americancă tipică. Mergem?
‎Dna Dowling spune că e prima ta vizită ‎în Lumea Cealaltă.
‎Sper că ai călătorit ușor.
‎Dna Dowling mi-a dat ora și locul ‎unde voi găsi o poartă.
‎Era în mijlocul pustietății, ‎deci n-a fost prea comod.
‎Directoarea face totul ca la carte,
‎iar păstrarea secretului lumii tale ‎e primul capitol,
‎oricât de incomod ar fi.
‎Dar, dacă vrei să te întorci…
‎E un inel mare.
‎Moștenire de familie. Inel de poartă.
‎Aici îți păstrezi mințile ‎doar știind că poți pleca.
‎Lumea ta n-o fi mereu palpitantă, ‎dar o depășește pe asta.
‎Sunt șapte tărâmuri în Lumea Cealaltă, ‎unul mai plictisitor decât celălalt.
‎Consideră Alfea noua ta casă.
‎SOLARIA ‎ALFEA
‎Sigur e copleșitor. ‎O lume întreagă, complet nouă.
‎Și totuși, am văzut trei oameni ‎care își actualizau poveștile de pe Insta.
‎Mă așteptam să văd numai Tilincuțe ‎zburând pe aici.
‎Dezamăgită?
‎Sufăr puțin că n-am văzut nicio aripă.
‎Am avut aripi în trecut.
‎Odată cu evoluația, ‎magia transformării s-a pierdut.
‎Iar Tilincuța era o zână de aer.
‎Tu ești una de foc.
‎Asta știu și eu.
‎Când începem?
‎Cursurile încep mâine.
‎Începi cu începutul. Înveți treptat ‎să-ți folosești magia.
‎Când spui „treptat”…
‎Vorbesc serios.
‎Magia poate fi periculoasă, după cum știi.
‎Programul nostru e special conceput.
‎Ai încredere în proces!
‎Procesul lent.
‎Absolvenții de la Alfea ‎au condus tărâmuri și oștiri.
‎Au făurit artefacte puternice
‎și au redescoperit magii de mult pierdute.
‎Ei modelează Lumea Cealaltă.
‎Dacă vei reuși aici,
‎asta vei face și tu.
‎Locul ăsta, Lumea Cealaltă, Alfea…
‎Pare uimitor.
‎Dar nu e casa mea.
‎Nu e nevoie să conduc un tărâm ‎și o oaste.
‎Sunt aici fiindcă mi-ai promis control.
‎Nu, Bloom.
‎Ești aici pentru că știai ‎că nu ai de ales.
‎Cum a fost zborul?
‎Plăcut. Cam lung.
‎- Camera e frumoasă. ‎- Da.
‎- E mare. ‎- Colegi de cameră ?
‎Prieteni?
‎- Nici n-am ajuns bine, mamă. ‎- Nu te uita urât!
‎Poți învăța multe despre oameni ‎din prima zi.
‎Toată lumea pare mișto.
‎Cinci fete într-un spațiu închis…
‎Inevitabil, urmează un scenariu ‎demn de ‎Împăratul muștelor‎ și…
‎- O să ne omorâm reciproc. ‎- Împărăteasa muștelor.‎ Nu fi sexistă.
‎Te poți strădui să fii mai cordial, Bloom?
‎Știu cum e. E un nou început.
‎- Nu sta în camera ta. ‎- Da, mamă. Mulțumesc.
‎Văd o fereastră. ‎Ai o priveliște frumoasă?
‎Nu, bobocii au o priveliște oribilă.
‎Cea mai urâtă priveliște din Alpi ‎o bate pe cea mai bună din Gardenia.
‎Cât e ceasul? E cam multă lumină.
‎Da, de fapt…
‎- Bine. ‎- E…
‎- Stingerea! Lasă telefonul! ‎- Trebuie să închid.
‎- Vă iubesc! ‎- Și eu te iubesc, draga mea.
‎Ești salvarea mea.
‎Așa mi se spune.
‎Sau Aisha.
‎Voiam să-ți câștig încrederea, ‎ca să n-o faci pe ‎Împărăteasa muștelor.
‎E cazul să întreb ‎de ce cred că ești în Alpi?
‎Părinții mei sunt oameni.
‎Ei cred că Alfea e o școală internațională
‎din Elveția.
‎Părinți umani, cu o fiică zână?
‎Dna Dowling a spus că e o zână ‎undeva în arborele meu genealogic,
‎o filiație parțial magică.
‎Sună ridicol totul. ‎N-am reușit încă să mă obișnuiesc.
‎Doamne!
‎Ești singura persoană din univers ‎care n-a citit ‎Harry Potter?
‎Dacă ai ști tu câte ore am pierdut ‎cu testul Jobenului Magic…
‎Ochi-de-Șoim?
‎Da. Sau Viperini.
‎Așa se explică minciunile.
‎Să ghicesc. Cercetași. ‎Așa se explică sentențiozitatea.
‎Pot să te ajut?
‎Te schimbi?
‎Da.
‎Credeam că petrecerea de orientare ‎e neprotocolară.
‎- Așa e. ‎- Te schimbi în ceva comod?
‎Lumea m-a văzut deja în costumul ăsta. ‎Așteaptă și altceva.
‎Se așteaptă să porți mai multe ținute ‎într-o zi?
‎Se așteaptă să-mi pese de aspectul meu.
‎Altceva?
‎Lumina aia… E magie.
‎Cum faci să…
‎Sunt dascăl, nu ghid.
‎Vei învăța asta la primul curs.
‎Magia zânelor e conectată la sentimente.
‎Pot fi gânduri bune sau rele.
‎Iubire, ură, frică.
‎Intensitatea emoției ‎o determină pe cea a magiei.
‎Deci… Mă urăști sau te temi de mine?
‎Te uitai la mine când ai făcut vraja.
‎Sunt sigură că nu mă iubești.
‎Nu te cunosc.
‎Dar, când o voi face, sigur voi găsi…
‎ceva de iubit.
‎Da.
‎Spațiu comun, Terra.
‎Grădina Secretă‎ a avut succes ‎pentru că era secretă.
‎De fapt, mesajul e altul.
‎Lucrurile ținute secrete nu sunt apreciate ‎pe deplin.
‎Bine.
‎Pare minunată!
‎Se distrează.
‎Știu că e prea de tot. ‎„Zâna de pământ Terra adoră plantele.”
‎E chestie familială. ‎Am o verișoară pe nume Flora,
‎mama e Rose, ‎iar tata lucrează în seră.
‎De-asta îi știu pe cei din anul doi. ‎Am crescut lângă Alfea.
‎Stella e în anul doi? ‎Ce caută cu noi, bobocii?
‎Da.
‎Nu știu, sincer.
‎Decizie administrativă…
‎Dar nu deschide subiectul cu ea de față.
‎Să zicem doar că nimănui nu-i pasă.
‎Vrei o plantă suculentă?
‎Sunt șmechere și nu trebuie îngrijite.
‎- Nu că te-aș cunoaște… ‎- Dacă o iau, taci?
‎- Terra, glumeam. ‎- Bine.
‎Mulțumesc.
‎De fapt, asta poate…
‎Musa!
‎Ai crescut la Alfea?
‎Da. O copilărie ciudată, fără îndoială.
‎Am înotat în râu. A fost bine. ‎Nu e piscină aici, nu?
‎Stai! Ai fost deja?
‎- Zilnic, de două ori pe zi. ‎- Dar abia ai venit.
‎Știi ce înseamnă „zilnic”?
‎Aproape nu e decât iazul ‎unde antrenează Specialiștii.
‎Dar nimeni nu înoată acolo de bunăvoie.
‎- Nu știu. Are ceva. ‎- Ești lulea de la prima discuție?
‎De ce-ți plac nebunele?
‎De unde știi că e nebună? ‎Nici n-ai văzut-o.
‎E roșcată. Toate sunt nebune.
‎Dar bune tare la pat.
‎Vorbești din experiență? ‎N-am observat că mâna ta e roșcată.
‎Ai devenit lent peste vară.
‎Corecție.
‎Am devenit euforic.
‎Serios?
‎Urmează dojana fratelui mai mare.
‎- Nu. ‎- Nu vreau s-o aud.
‎Ar fi mai bine să-i distragi atenția ‎mentorului tău,
‎ca să nu fiu exmatriculat.
‎Așadar, după ore,
‎sunteți ai mei.
‎Ceea ce dețin trebuie să meargă bine, ‎deci vă veți antrena zi de zi.
‎Găsește-ți aptitudinea!
‎Îmbunătățește-ți-o!
‎Și, până la urmă, chiar și tu…
‎vei lupta ca el.
‎Luptă și mai bine dacă e avertizat.
‎S-a descurcat. Trage spre stânga, ‎dar nu e nicio noutate.
‎Tatăl lui Sky a fost Andreas din Eraklyon.
‎Ar fi fost acceptat oricum,
‎dar a venit din prima zi ‎și și-a făcut treaba.
‎Bravo!
‎Asta aștept și de la voi,
‎fie că sunteți la a treia generație, ‎trimiși de părinți,
‎fie că v-am selectat personal ‎de pe tărâmurile voastre.
‎Decizia a fost luată
‎în baza talentului vostru înnăscut ‎în luptă și în mânuirea armelor.
‎Și vreau să văd acest talent ‎evidențiat zi de zi.
‎Locul ăsta va părea iadul…
‎până vine adevăratul iad.
‎Suntem prima linie de apărare,
‎o certitudine când viitorul e incert.
‎E amuzant?
‎Vorbești doar despre pregătiri ‎într-un castel cu puști înarmați cu săbii.
‎Cred că e bine în lumea ‎în care poți fi atât de delicat.
‎Unde n-ai motive de teamă ‎și îți permiți să fii impertinent.
‎Știi de ce există Bariera?
‎Ca să apere școala de Incinerați.
‎- Ai văzut vreodată unul? ‎- Nimeni de vârsta mea n-a văzut.
‎Dar asta era ideea. Nu s-a terminat acum?
‎Poate că nu.
‎Crezi că ai ști ce să faci?
‎Aveam zece ani când am văzut ‎prima dată unul.
‎Adunam lemne de foc cu tata ‎și l-am auzit.
‎Era ca un răget.
‎Un pocnet.
‎Tata l-a împușcat de două ori. ‎O dată în piept, o dată în cap.
‎Nu a contat.
‎Incinerații ‎au forță și viteză supranaturale.
‎Dacă te taie,
‎infecția e rapidă și gravă.
‎Am văzut cu ochii mei.
‎Am văzut cum pierea licărul ‎din ochii tatei.
‎Când a scăpat pușca, ‎am știut ce trebuie să fac.
‎Fii recunoscător că n-ai văzut ‎niciodată unul!
‎Dar, dacă vezi,
‎roagă-te să te ucidă el, ‎ca să n-o facă cei apropiați.
‎E recent.
‎Un lup, poate?
‎Sau un urs.
‎Poate a ieșit să protejeze turma ‎și a fost surprins.
‎Aș lansa și eu o ipoteză, dar…
‎Sunt rămășițe carbonizate.
‎Când au fost văzuți ultima oară?
‎- Acum 20 de ani. ‎- Șaisprezece.
‎Rosalind i-a vânat.
‎- Poate s-a ascuns… ‎- A ucis toți Incinerații.
‎Așa am crezut.
‎Ben, ce credem noi e irelevant. ‎Bariera e eficientă.
‎Neavând certitudini, să adunăm aici, ‎ca să nu se iște zvonuri.
‎Cine a văzut trupul păstorului?
‎Poate era doar bătrân. ‎Oamenii îmbătrânesc. Toți murim.
‎Da. Iar povara vârstei ‎te ia prin surprindere.
‎A pățit-o bunica la bingo. Brusc…
‎Direct pe masă.
‎- Nu te judec, dar… ‎- Consum un milion de calorii pe zi.
‎Dacă n-aș înota, aș fi imensă.
‎- Eu dansam, deci te înțeleg. ‎- Așadar…
‎Runda a doua. La naiba! De două ori pe zi. ‎Nu glumeai.
‎Deci ai auzit ce a zis.
‎Ce?
‎În cameră.
‎Aveai căștile și mă ignorai, ‎de parcă nu mă auzeai,
‎dar ai auzit-o pe Aisha.
‎Uneori le port când nu am chef ‎să vorbesc.
‎Se pare că se întâmplă des ‎când sunt eu prin preajmă.
‎E problema mea. Nu e vina ta.
‎Ajunge. Vorbesc prea mult.
‎Tată? Unde te duci, în seră?
‎- Cu vrei să te ajut? ‎- N-o să vezi, draga mea.
‎E prima ta zi. ‎Nu se ascunde în seră.
‎Mereu ți-ai dorit să mergi la Alfea.
‎Socializează! Fii tu însăți!
‎Bine.
‎Directoarea e ocupată. ‎Trebuie să-ți faci programare.
‎- Scuză-mă! ‎- O apă la temperatura camerei!
‎Mulțumesc!
‎Dacă ușa e închisă înseamnă că nu vrea…
‎Dnă directoare Dowling!
‎Eu sunt Beatrix. Probabil că o să par ‎un cur pictat,
‎dar sunt admiratoarea ta.
‎N-ar fi trebuit să spun „cur” ‎de față cu directoarea.
‎Căcat! Fir-ar!
‎- Curg râuri, văd. ‎- Scuze!
‎Pentru toate.
‎Aștept asta de o viață. ‎Să ajung aici.
‎Sunt obsedată de locul ăsta, ‎de istoria lui
‎și a ta.
‎Am notat.
‎Poate ai vrea să studiezi istoria ‎la bibliotecă. Am treabă.
‎DRAGOSTE. TEAMĂ? URĂ? ‎ZÂNA DE FOC
‎MAGIA ZÂNELOR ‎PUTERI = EMOȚIE
‎ZÂNA DE FOC ‎CONTROL?
‎- Nu mă poți obliga să ies. ‎- E sâmbătă. Ieși din cameră!
‎- Ieși din casă! ‎- Am ieșit azi, mai devreme.
‎Du-te la film, la o petrecere!
‎Termină cu licitațiile de vechituri ‎și cu anticariatele!
‎Deci nu ajunge să ies. Trebuie să fiu ‎o femeie de rând, ca mama.
‎Decât o ciudată singuratică…
‎Ți-ai făcut fiica „ciudată singuratică”. ‎Fă un curs de educarea copiilor!
‎Mă îngrijorezi, Bloom.
‎Mai bine întreabă-te de ce ai atât ‎de puține de făcut în viață
‎încât ești obsedată de mine ‎și de ceea ce fac!
‎Sunt multe persoane.
‎Ce e?
‎Nu aveți petreceri în… California?
‎- Și-a amintit! ‎- Impresionată?
‎Unde să merg, ca să găsesc ‎exact opusul a ceea ce văd aici?
‎Ce e afară?
‎Dincolo de Barieră? ‎În funcție de zvonuri,
‎lupi, urși sau ceva mult mai înfricoșător.
‎Dar nu sunt oameni?
‎Perfect, mulțumesc.
‎Cu riscul de a părea înfumurat,
‎e periculos dincolo acum. ‎N-ar trebui să te duci singură.
‎Propui să mă însoțești?
‎Asta e? Nu e cea mai proastă ‎replică de agățat.
‎Nu voiam să te agăț. Mă crezi?
‎Abia te-am cunoscut. Poate într-o zi…
‎Bună, Sky. Putem vorbi?
‎Nu te-am văzut azi.
‎Vara, Stella. Toată vara.
‎Fata aia cu care vorbeai, Bloom…
‎E colega mea de cameră.
‎Ce înseamnă asta, Stel?
‎- Că nu pot vorbi cu ea? ‎- N-am spus asta.
‎Ce vrei să spui, mai exact?
‎N-aș vrea să te supăr. ‎Știu ce se întâmplă când te superi.
‎- Sigur o să faci ce trebuie. ‎- Ca de obicei.
‎Vă place spectacolul?
‎Da. Gânduri bune.
‎Poze cu trista mea adolescență. ‎Nimic plăcut în asta.
‎Am notat.
‎Nu!
‎Bloom!
‎- Ce cauți aici? ‎- E în regulă, Bloom.
‎- E bine. ‎- Aisha, n-ar trebui să fii aici.
‎Nici tu. Îți pierzi controlul.
‎Da, știu asta.
‎Calmează-te!
‎- Dacă te enervezi pe mine… ‎- Te rog… să pleci!
‎Aisha, fugi!
‎Nu trebuia să fii acolo!
‎Așa zic americanii ‎când încearcă să-ți dea foc?
‎Erai speriată, Bloom. Nu știai ce faci.
‎- Eram acolo tocmai ca să aflu. ‎- Genială idee!
‎Eu nu sunt ca voi.
‎Nu am crescut aici. ‎Părinții mei nu sunt zâne.
‎Am făcut magie o dată în viață ‎și a fost…
‎Groaznic? Sunt șocată.
‎Eu am inundat gimnaziul ‎după ce-am picat la mate.
‎Robinete, stropitoare, toalete…
‎Ai înotat vreodată prin excremente?
‎Eu, da.
‎Nu e plăcut.
‎Uneori, a fi zână presupune ‎și asemenea rahaturi.
‎Deci…
‎Eu și mama nu ne înțelegem.
‎Știu. E un șoc. Nu sunt…
‎chiar fiica ideală pentru ea.
‎Voia o majoretă, iar eu…
‎eram exact opusul.
‎- Ce dracu’? ‎- Ai trântit-o, ai pierdut-o.
‎Tată, e nebună. Știi asta.
‎Fii mai sinceră cu noi!
‎Și vi se pare normal să vă învățați fata ‎că nu are intimitate,
‎spațiu personal sau autoritate?
‎Lasă prostiile astea feministe! ‎Femeia asta de rând
‎te școlește în acest subiect.
‎Fiecare răspuns adaugă o săptămână ‎fără ușă. Te ascult!
‎Mi-am imaginat eu.
‎În seara aceea nu am putut să dorm.
‎Când închideam ochii, ‎furia continua să crească.
‎Atunci s-a întâmplat.
‎Era ca și cum focul avea ‎o conștiință proprie.
‎Nu-mi amintesc cât l-am lăsat să ardă. ‎Doar țipetele lor…‎
‎Bloom!
‎Să ne ajute cineva!
‎Vă rog!
‎Mamă! E teafără?
‎Scoate-o de aici!
‎Mama avea…
‎arsuri de gradul trei pe tot corpul.
‎Din cauza mea.
‎De atunci, seară de seară ‎am ieșit pe furiș.
‎Eram atât de…
‎speriată că îi voi răni iar,
‎încât am dormit într-o magazie sinistră ‎din apropierea casei…
‎până m-a găsit dna Dowling.
‎Bine. Povestea focului o bate ‎pe cea cu excrementele.
‎Ai câștigat.
‎Și părinții tăi nu știau că e vina ta?
‎Nu știu cât de îndepărtați ‎sunt strămoșii mei vrăjitori,
‎dar superstițiozitatea alor mei ‎se limita la a bate în lemn.
‎Ce e?
‎E ciudat.
‎Ai atras multă magie ‎fără prea mari eforturi.
‎E greu de crezut ‎că ești de filiație veche.
‎- E vreo șansă să fii adoptată? ‎- Nu.
‎Nu, am auzit povestea nașterii mele ‎de un milion de ori. „Copilul-minune.”
‎Aveam o malformație cardiacă, ‎dar a dispărut la o zi după naștere.
‎Doamne! Ești…
‎un copil schimbat.
‎Ce-i aia?
‎Aisha, ce înseamnă asta?
‎E un copil de zână schimbat ‎cu unul normal la naștere.
‎- Ce? ‎- E o cruzime tot mai rară.
‎E imposibil.
‎Ești foarte puternică, Bloom. ‎Ești pursânge.
‎Aș ști dacă ai mei ‎nu ar fi părinții mei, Aisha.
‎De ce spui asta?
‎Încerc să te ajut.
‎Dar n-o faci.
‎Ce naiba i-ai spus?
‎Adevărul. Cineva a tot mințit-o.
‎Vrei?
‎- Nu. Eu… ‎- Sunt două tipuri de boboci.
‎Speriați și foști speriați.
‎Nu cred că e chiar așa, ‎în alb și negru, dar…
‎- Noroc! ‎- Nu.
‎Când termini.
‎Te iei de boboci? Câtă originalitate!
‎- Nu-mi merge cu cei dornici, nu? ‎- Nu știu ce înseamnă asta.
‎Ignoră-l! Se crede tare,
‎dar e doar un tocilar obosit deghizat.
‎Iar tu ești trei oameni deghizați.
‎- Termină! ‎- Mă descurc.
‎Toți cred că pot fi nesimțiți ‎cu fetele corpolente,
‎fiindcă suntem amabile
‎și inofensive și ne fac o favoare ‎stând de vorbă cu noi.
‎Dar uneori am avut o zi proastă
‎și un nemernic spune prostii ‎la momentul nepotrivit.
‎Brusc, nu ne bucurăm că vorbești cu noi, ‎nu mai suntem amabile
‎și în niciun caz inofensive!
‎Poftim?
‎Ce-ai zis, Riv?
‎Sigur e amuzant, dar nu prea înțeleg.
‎- Puteai să mă omori, ciudato! ‎- Și eu ți-am dus dorul!
‎Scuze, eu sunt Terra. ‎N-a fost o primă impresie ideală.
‎E mai bine sau mai rău ‎decât să verși după primul pahar?
‎Vino! Repede!
‎COPIL SCHIMBAT
‎OROAREA COPIILOR DE ZÂNE
‎E familia ta?
‎Și pe mine mă ia dorul de casă.
‎Dar mama…
‎Sincer, dacă nu m-ar obliga ‎să vin aici, n-aș face-o.
‎Aș sta acasă,
‎aș merge la școală ‎și aș avea o viață normală.
‎Nu e nicio rușine în asta, știi?
‎Nu e o rușine să vrei acasă.
‎Îmi ignoră mesajele.
‎Ciudat. Poate fiindcă ți-a făcut ‎confidențe, iar tu ai făcut-o „ciudată”?
‎- Ai văzut-o pe Bloom? ‎- Nu de curând.
‎Da?
‎Ai o expresie calmă, ‎dar te apasă sentimentul de vinovăție.
‎Ești zâna minții.
‎O zână a minții?
‎- Ce legături ai? Amintiri… ‎- Nu e momentul.
‎- E totul în regulă? ‎- Nu chiar.
‎O caut pe Bloom, ‎iar Stella se simte vinovată.
‎Dacă vreți să dramatizați, ‎faceți-o la ora de teatru!
‎Nu vorbea cu Sky?
‎Și?
‎Știu ce a pățit ultima persoană ‎care a vorbit cu Sky.
‎Eram aici și anul trecut.
‎Stella, unde e Bloom?
‎Îi era dor de casă,
‎așa că i-am împrumutat inelul,
‎ca să se întoarcă în Prima Lume.
‎Nu funcționează doar în afara Barierei?
‎Ba da. E o poartă în cimitirul vechi.
‎E în inima pădurii, Stella.
‎Știi ce e acolo, nu?
‎IEȘIRE
‎E Bloom.
‎De două ori într-o zi?
‎Gata, anunț televiziunea!
‎Ce vorbăreață e, de când s-a mutat ‎peste mări și țări!
‎Exact!
‎Soluția era simplă.
‎- Vrei să ne și vedem? ‎- Nu.
‎Am vrut să dau raportul,
‎fiindcă s-a întrerupt mai devreme și…
‎- Ești obosită. Diferența de fus orar. ‎- Probabil.
‎Totul e în regulă, Bloom?
‎Da.
‎Sunt bine.
‎Nu trebuie să faci „bine”.
‎Ai doar 16 ani.
‎Eu n-aș fi putut face asta ‎la vârsta ta.
‎Ești curajoasă, ca maică-ta.
‎Dacă am…
‎Dacă am greșit?
‎Ești specială. Locul tău nu e aici.
‎Și dacă nu știți cum sunt?
‎Suntem părinții tăi, Bloom. ‎Cine să te cunoască, dacă nu noi?
‎Mai e ceva?
‎Vrei să ne spui ceva?
‎Nu, aveți dreptate.
‎Locul meu e în Alfea.
‎Bloom, ascultă-mă!
‎Știu că treci prin clipe grele,
‎dar sunt sigură că te descurci.
‎Am știut mereu că drumul tău ‎nu va fi unul obișnuit.
‎Ca al meu sau al tatălui tău.
‎E greu.
‎Dar, la final,
‎abia aștept să văd cine vei fi.
‎Te iubim, Bloom.
‎Și eu vă iubesc.
‎IEȘIRE
‎CE NAIBA MI SE ÎNTÂMPLĂ?
‎PIROKINEZIE? MUTAȚII? ‎SUPERPUTERI? REZISTENȚĂ LA FOC?
‎Te rog!
‎Nu te opri acum!
‎Ești bine?
‎Da, așa cred.
‎- Ce era chestia aia? ‎- Cred că e un Incinerat.
‎Unde e Stella?
‎E la școală. De ce?
‎Chestia aia i-a luat inelul.
‎Nu ai voie aici, Stel.
‎Dacă află Silva…
‎Plec înainte de răsărit.
‎Nu poți face asta, Stel. ‎Tu te-ai despărțit de mine.
‎Știu.
‎N-ai scos o vorbă toată vara, ‎iar când schimb două vorbe cu o boboacă…
‎Da. Știu, da?
‎Îmi pare rău.
‎Ce cauți aici?
‎Eram geloasă.
‎Știu că n-am voie, dar eram.
‎Și am făcut o mare prostie.
‎Toate mă cred un monstru acum.
‎- Stel… ‎- Te rog! Nu pot dormi acolo, Sky.
‎Într-o cameră în care toate mă urăsc.
‎Te rog! Pot sta cu tine astă-seară?
‎Cu cineva care nu… mă urăște?
‎Ești mai bună decât crezi, Stella.
‎Dacă tu nu vezi asta, ‎nu observă nici alții.
‎Directoarea se va ocupa de Incinerat, ‎Bloom.
‎Nu-l va lăsa în Prima Lume.
‎Nu-ți face griji.
‎Părinții tăi sunt în siguranță.
‎Mulțumesc.
‎Studiezi la ora asta?
‎Ard gazul, mai degrabă.
‎Dar tot o să am nevoie de somn.
‎Am mâinile ocupate.
‎Ești boboacă.
‎Sunt multe chestii.
‎Știu că vrei să-ți asculți muzica
‎și te înțeleg, dar vom fi…
‎împreună o vreme.
‎Deci…
‎O am de la fratele meu. ‎E o boxă, ca să nu fim nevoite să vorbim.
‎Poți fi în lumea ta, doar că…
‎nu vei fi singură.
‎Sau vei fi. Nu e nimic.
‎- Nu fi nervoasă. ‎- Nu sunt.
‎Stai o clipă! N-o mai face pe fericita!
‎Sunt o fată veselă.
‎Iar eu sunt un empat.
‎Simt tot ce simți tu.
‎Anxietatea față de mine, ‎nesiguranța în privința Stellei
‎și furia ta din momentul acesta.
‎E harul meu, dacă-l putem numi astfel.
‎Îmi pun căștile ca să nu mai trăiesc ‎sentimentele celorlalți,
‎ci doar pe ale mele.
‎Dar, dacă vrei să știi cum mă simt…
‎L-am legat într-un șopron ‎din afara Barierei.
‎- Trebuia să-l omori. ‎- Și să-l las în lumea oamenilor?
‎Trebuia să-l aduci aici ‎și apoi să-l omori.
‎Te-a zgâriat?
‎Nu sunt infectată.
‎L-am pus pe Ben să facă ulei ‎din florile zanbaq din seră.
‎- L-am adormit câteva ore. ‎- Farah…
‎Trebuie să-i citesc gândurile, să aflu ‎dacă e un incident izolat sau altceva.
‎Altceva? Ce, mai exact?
‎Am găsit un copil schimbat ‎în Prima Lume.
‎Un copil schimbat?
‎N-am mai auzit de așa ceva de secole.
‎Dar iat-o!
‎Lăsată acum 16 ani.
‎Cam când a fost văzut ultimul Incinerat.
‎Crezi că au legătură.
‎Fac eforturi, Saul.
‎Rosalind ne-a ascuns multe.
‎Îmi fac griji pentru elevi.
‎Alfea lor e foarte diferită ‎de cea la care am învățat noi.
‎MULȚUMESC PENTRU AZI
‎CU PLĂCERE
‎Au atâtea de trăit…
‎LUI DANE ÎI PLACE POZA TA
‎Chiar dacă lumea asta ar fi sigură, ‎toți trec prin clipe grele.
‎Dar lumea asta nu e sigură.
‎Și nu știu cât timp ‎îi vom putea proteja de ea.
‎Știu că simți asta.
‎Schimbarea.
‎Au avut atâta ordine, ‎încât nu știu cum e haosul.
‎Ar putea afla curând.
‎Bună dimineața, soare!
‎Subtitrarea: Gabi Nițu