Estic commocionada.
No li ho hauria d'haver dit. Va ser culpa meva.
Emily, no conduïes tu.
Pots sentir-te culpable si vols,
però no tot ho provoques tu.
Bé, menys això. Això sí que ho vas provocar tu.
Com a mínim, això és tranquil.
Segur que aquí en Pierre és feliç.
Ja en fa cara.
Estàvem molt preocupats, però fas bona cara.
Sí, inflamat on t'afavoreix.
Sí, ha tingut sort. Només es va trencar la clavícula.
Ho sento molt, Pierre.
No jugues amb raqueta, oi?
Les ferides que veieu són lleus. El meu dolor és més profund.
JVMA ha agafat la meva marca i l'ha mutilat.
L'únic que em dona esperances
és saber que tornarem a treballar tots junts.
- Tinc idees… - Pierre.
Ja ho sé.
Serà molt car endarrerir la inauguració.
Has parlat amb algú de JVMA?
En Nicolas no para de trucar.
Però no suporto el so de la seva veu.
Que parlin amb vosaltres.
Pierre, hem vingut a veure com estàs. No a parlar de feina.
Sí.
Parlar de feina podria provocar-te malestar.
Sort que l'accident no ha sortit a la premsa.
És cert. Ni piu a les xarxes. Ningú sap que ets aquí.
I així seguirà.
- Soc molt discret. - Bé,
ets en bones mans.
I tant que sí.
Bé, deixarem que descansis.
Tu sigues positiu.
Ja parlarem.
Ho sento moltíssim.
Això és terrible.
És més que terrible.
No sap que ja no treballa per a la marca.
Exacte.
Només en Pierre Cadault sobreviuria a un atropellament.
En una pel·li de por, és el monstre.
Sí que té ferides, Gregory,
per tant, hem d'actuar amb sensibilitat.
No vull que sembli que m'aprofito que està malament.
Però ell m'ho va fer. Recordeu el 2017?
La foto dels paparazzis a Itàlia?
Van apuntar les càmeres al balcó del meu hotel
mentre jo gaudia d'una fellatio al fresco.
Coses d'Itàlia.
I en Pierre va voler parlar amb la premsa.
Em va batejar com a Mamadory. I el nom va fer fortuna.
Sabem que heu tingut conflictes,
i per això volem mirar quina és la millor manera d'abordar-ho.
D'acord.
Però no oblidem que treballeu per a mi,
no per a en Pierre.
Teniu aquest client gràcies a mi.
No estic demanant la lluna, però estaria bé una mica de gratitud.
Això em regira l'estómac.
Bé, és el que passa quan et vens el nom.
El món de la moda és un àmbit salvatge.
- Hola. - Hola, Nicolas.
Emily, quina alegria. Per fi col·laborem.
Ja pots deixar d'assetjar-me.
Bé, compte amb el que desitges.
Volem ajornar el comunicat que en Gregory serà el director creatiu.
Fins que en Pierre surti de l'hospital.
Podem ajornar el comunicat,
però anunciaré el càrrec d'en Gregory a la inauguració demà.
I hi haurà la premsa.
Però en Pierre no en sap res.
Que m'agafi el telèfon.
- I no es…? - He de penjar.
Tinc una reunió.
És per a mi?
Tinc molta sort.
Just pensava el mateix.
I aquestes vistes…
L'empresa em paga els pisos.
Ho consideren un reflex de la marca.
És a dir, un reflex del meu pare.
Ja sé com va, això.
A casa, soc la filla d'en Li Chen i prou.
De fet, a l'internat va ser el primer lloc on vaig ser la Mindy.
I em va agradar qui era.
A mi també.
Sé que no és tan fàcil com sembla.
Continuar el negoci familiar
i alhora, forjar-te una identitat pròpia…
Jo no podria.
Si tingués el talent que tens, tampoc ho faria.
Tens talent.
Molts talents diferents.
En Nicolas anunciarà el nomenament a la inauguració.
No em sorprèn.
A JVMA sempre miren pels seus interessos.
I ja està? No farem res?
Crec que ja has fet prou. Pots tancar la porta?
- Però… - Són negocis, Emily.
- I no… - La porta.
Soc la Sylvie Grateau.
Si us plau, digui a monsieur De Leon
que m'he de reunir amb ell tan aviat com pugui.
La Sylvie Grateau.
Que bé veure't després de tants anys.
Louis.
Gràcies per reunir-te amb mi.
Què puc fer per tu?
No sé si ho saps, però tinc la meva pròpia agència de màrqueting.
I col·laborem amb el teu fill per a Pierre Cadault.
Molt bé.
Doncs deus oferir alguna cosa molt especial.
Un client nostre, en Gregory Dupree, es farà càrrec de la marca.
I intento facilitar-ne la transició.
M'he assabentat de l'accident.
- Com està? - A l'hospital.
I per consideració, s'ha d'ajornar el nomenament
i deixar que en Pierre marxi amb l'elegància i dignitat que mereix.
Això és cosa d'en Nicolas. Parlaré amb ell, però és ell qui decideix.
Louis…
Així no es traspassa el testimoni
d'un gran dissenyador al seu deixeble.
O hi estan d'acord,
o acabaràs amb una guerra mediàtica.
Recordo quan només eres secretària.
I ets tan lluitadora i preciosa com llavors.
M'agrada veure que no has canviat.
També et recordo quan només era secretària.
Ho recordo tot.
I t'asseguro que espero que hagis canviat.
Segur que no hi pots fer res?
Entesos.
Faré que en Nicolas ajorni l'anunci.
Ateses les circumstàncies, és el que cal.
I…
Espero que només se'm recordi com a un home respectuós.
Que prendràs?
Ostres, ho has fet de meravella i estàs molt sexi.
De sexi res, tinc calor. Això és plàstic.
És com portar la figa en una bossa.
Com un sandwich un dia d'excursió.
Hola.
Has estat fantàstica.
Gràcies, rei. La nit encara no ha acabat.
Ficaré cogombre al sandwich.
Hola.
Emily, la teva cap ha parlat amb el meu pare per ajornar l'anunci.
- Ah, sí? - De debò que no ho sabies?
No ha estat idea teva trepitjar-me?
Segur que no.
La Sylvie no parla amb l'Emily.
No és veritat, parlem molt.
I en el fons, crec que li caic bé.
- O com a mínim, em respecta. - T'intento ajudar, tia.
El que no entenc és
que m'hagis perseguit perquè col·laborem,
i quan per fi hi accedeixo, no esteu contents.
Tot plegat no té res a veure amb mi ni la Sylvie, d'acord?
Les coses s'han de dir bé.
Sí, és cert.
Quan es canvia la guàrdia, hi ha una cerimònia.
I és la inauguració.
No és decisió vostra ni del meu pare. És meva.
- Doncs ja està. - Sí, això creia jo.
Molt bé. Fantàstic.
Bé, em moro de gana,
així que deixem de parlar de feina i anem a sopar?
Jo me n'aniré cap a casa,
però passeu-vos-ho bé. Ens veiem demà.
No passa res. Sap que tres són multitud.
- Estàs bé? - Sí.
ARRIBARÉ BEN AVIAT!
GABRIEL: VOLS ANAR A PRENDRE ALGUNA COSA?
EMILY: SÍ. VA TOT BÉ?
GABRIEL: M'ANIRIA BÉ ESTAR AMB UNA AMIGA.
Emily!
Hola.
Ostres, d'acord, doncs seurem a terra.
- No et sembla guai? - Sí.
Sense comptar que em fa por perdre les sabates,
sí.
Permet-me.
Millor?
Gràcies.
No és vi, això.
És whisky japonès. L'he tret del restaurant.
Per què ets al canal bevent licor fort?
La Camille ha penjat una foto
de festa a Grècia amb la Sofia i uns tios.
S'han enrotllat, segur.
És el whisky, és que… Se m'ha quedat al coll.
Mira la foto.
Veus com l'envolten amb el braç i…
Qui són aquests paios?
Li tiren la canya.
La Camille sap cuidar-se sola.
M'ha dit per missatge que tornava abans,
li he preguntat que què passava,
i m'ha dit que millor que ho parléssim en persona.
Ja, no, això és molt diferent.
Vol trencar amb mi i és culpa meva.
No pots culpar-te'n.
Llavors, qui?
- Ja sé què ha passat. - Ah, sí?
Perquè bé, jo també m'imagino una cosa,
però no volia… No volia dir res.
Mai m'ha perdonat pel que va passar entre tu i jo.
A veure, no estàveu junts llavors,
no oblidem aquest detall tan important.
Em vaig enamorar de tu quan et vaig veure.
Al replà de casa.
Com no m'havia d'enamorar?
És…
És força tard. Potser hauríem de trucar un taxi.
Com no m'havia d'enamorar?
Saps què, Emily?
No pots dur un envàs obert en un vehicle en marxa.
Una part de mi voldria que tornessis a Chicago.
Una part de mi voldria ser-hi ara mateix.
M'has canviat la vida.
M'alegro d'haver viscut allò.
Va ser com una vida sencera, com si aquella nit…
Ara estic amb l'Alfie. I tu amb la Camille.
Aquest és el problema, que…
us estimo a les dues.
I…
I acabaré sol, sense cap ni una.
- Oi que és preciosa? - I tant.
Vinga.
Vinga, au, va.
Bona nit.
- Que dormis bé. - Que dormis bé.
- Bé. - Bé.
És forta, mademoiselle.
- Estàs bé? - Tot bé.
Doncs seran 26 euros.
Pijames?
Pijames de recuperació
amb partícules de bio-ceràmica.
Això n'explica el preu.
La indústria del descans mou 30 mil milions de dòlars.
És l'eròtica del bon descans.
M'imagino una campanya sonada i provocativa
amb cartells per París que diguin:
"Amb qui te'n vols anar al llit?".
Emily.
No, els pijames!
Tenim un problema.
- Quin? - Vaig veure en Nicolas
i estava disgustat per la reunió amb el seu pare.
A mi també em va disgustar.
Pretén anunciar-ho avui.
Doncs no tenim cap altra opció.
Hem d'anar a parlar amb en Pierre, com a amics, perquè això fan els amics.
Diria que és el dia més dur de la meva carrera.
Vinga, som-hi.
M'obliga a marxar?
Qui es pensa que és?
JVMA va comprar la teva marca.
Per molt mal que faci, poden fer amb ella el que vulguin.
Però és que no soc un dissenyador fracassat qualsevol.
M'he reinventat.
Tinc molt més per oferir.
I ho faràs.
Qui dimonis trobarà per substituir-me?
En Gregory Dupree.
En Mamadory!
Sí que va fer fortuna.
El meu nom als seus dissenys rancis?
Però si només copia tothom!
I a sobre diu que és un hommage.
Quina barra.
Quina ofensa.
En Gregory Dupree.
Abans, mort!
Saps què?
Si vols prosseguir amb la teva carrera, potser això és el que hauria de passar.
Enamorat? No m'ho puc creure.
Anava borratxo.
Ja, però l'alcohol no fa que la gent menteixi.
Ans el contrari.
Què passarà quan trenquin i li calgui una amiga?
Que la tindrà.
I serà tan fàcil?
No, però és com ha de ser.
Crec que serà millor que l'Alfie torni aviadet de Londres.
Podem parlar d'una altra cosa? Com estàs? Alguna novetat?
No tinc cap problema amorós, soc al cim de la meva carrera
i m'alegro que tu i en Nicolas estigueu col·laborant
tot i les desavinences.
- Doncs… - No, ja ho sé.
Ahir hi havia tensió.
Però la veritat és que en Nico se sent pressionat.
Sí, i tindrem més desavinences.
Però són coses de feina.
No voldria
que aquests problemes ens afectessin a tu i a mi.
Això no passarà.
Vas ser el meu primer amor.
Per sempre.
A la merda els tios.
Amb en Nico només me'n vaig al llit.
Sense parar.
- De debò? - Sí.
No ho sé, sentim una atracció molt forta.
Em mira i ja gairebé em corro.
- Ai, hola. - Hola.
Quan em mira així.
Bé, si em disculpeu…
Emily, espera.
Voldria fer un brindis.
Per nosaltres.
En Gregory Dupree serà una estrella i tu tindràs un client molt important.
Tots serem molt feliços.
En Pierre també.
Seguirà guanyant molts diners.
Però ara no haurà de treballar tant.
Sí, salut.
Salut.
M'acompanyes?
Vull que coneguis la meva família.
Sí, bé, entesos.
- Desitja'm sort. - No et cal.
- Desitja-me-la. - Sort.
Som amb una de les dones treballadores més sexis
del màrqueting de luxe, Sylvie Grateau.
Bonsoir, Emi.
Sé que ets amiga d'en Pierre.
- Es podria dir? - Sí.
- Sou amics? - Sí.
Llavors saps quan s'espera l'entrada triomfal d'en Pierre?
EN DIRECTE VOGUE.COM
Bé, és que dubto que en Pierre pugui venir.
Però avui ens hi acompanya en esperit.
No vindrà, però està bé, en Pierre?
Doncs…
Ho sento molt, no ho puc dir. Ho sento.
Tu creus que saben que és mort?
Només es fan hologrames dels morts.
Si estàs viu, doncs vens i prou.
Fem-nos-hi una foto.
Per últim cop.
Diuen que no vindrà.
I que en Pierre ha mort a l'hospital avui.
Però no han volgut cancel·lar això.
Voleu que us faci una foto?
En memòria del gran Pierre Cadault.
Gràcies, sí.
Digueu "pruna".
Pruna.
Molt bé. Recordeu penjar-la.
Papa, m'agradaria presentar-te la Mindy Chen.
- Vam anar a Le Rosey. - Enchantée.
Chen?
Sí, el teu pare es dedica a una àmbit similar.
Era roba o tèxtil?
Cremalleres.
També botons de pressió, Velcro i d'altres tanques.
Fantàstic. No podem fer cap peça sense ell.
És el fertilitzant de la moda.
L'elegància es troba en allò simple.
Crec que la nova generació se n'oblida.
Els faig una foto?
Sí.
- Gràcies. - A tu.
Nicolas, Louis, una gran festa.
Però expliqueu-nos el rumor de la mort d'en Pierre.
Com?
És el primer cop que ho sento. No…
No en parlis amb la premsa fins que descobrim què passa.
EN PIERRE ÉS MORT! DEP PIERRE.
HO SABIA!
NO! HA MORT EN PIERRE?
LA MODA HA MORT.
- És tendència. - Ja m'ho suposava.
Tothom parla d'en Pierre. És mort?
Em provoco el plor? Teniu una agulla?
- Com ho adrecem? - Jo me n'ocupo.
Si la reina ha mort,
tothom ha de saber
qui va després en la línia successòria: jo.
Té raó.
Ho direm ara.
Em poden prestar atenció, si us plau?
Perdonin! M'escolten?
Hola a tothom!
Soc en Pierre Cadault de debò!
I no un holograma.
No pot ser.
El rumor de la meva mort s'ha exagerat molt.
El que ha mort és Pierre Cadault, la marca.
Va morir quan vaig vendre'm l'ànima a JVMA.
- Què és tot això? - Un espectacle.
Veureu quan presencieu el segon adveniment de Pierre Cadault.
Tanca la boca, Mamadory.
No som a Roma.
Gràcies.
Vaja, ho heu orquestrat vosaltres, oi?
És increïble.
Ja no treballeu per a nosaltres ni en Gregory.
- Us demano que marxeu. - Serà un plaer.
En Pierre és un dissenyador respectat
i vau comprar-li la marca per acomiadar-lo com si res.
Si li ho feu a ell, m'ho fareu a mi.
I a qualsevol altre.
Saps el que acabes de perdre?
I tant.
El que mai he volgut:
una relació amb tu.
Ets la meva heroïna. No em puc creure que li hagis dit.
Jo tampoc.
M'acabo d'enemistar amb la família més poderosa de la moda.
- Hola. - Hola.
Et veig animat.
Ho estic.
- Ha tornat la Camille? - Va tornar ahir.
Molt bé. I com ha anat?
Ens hem trobat a faltar.
Doncs…
Doncs era això? No passava res més?
Res més i no estava amb ningú, que era el que em temia.
I ara que ho hem parlat com cal, la relació és més forta que mai.
Perdona per trucar-te borratxo l'altre dia.
Et deuria dir coses que ni recordo.
M'alegro que ho hagueu solucionat.
Gràcies. Jo també.
- Adeu. - Adeu.
Em deus 26 euros del taxi!
Subtítols: Cristina Riera Carro